Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Ondřej SoukupHrají:
Zdeněk Svěrák, Andrej Chalimon, Libuše Šafránková, Ondřej Vetchý, Stella Zázvorková, Ladislav Smoljak, Irina Bezrukova, Silvia Šuvadová, Lilian Malkina (více)Obsahy(1)
Laskavá komedie o muži, který se domníval, že už nemůže být hůře a netušil, že právě prožívá nejkrásnější chvíle svého života. Františkovi už prošedivěly vousy. Kolja ještě nedosáhl školního věku a setkali se díky tragikomické životní situaci. Ti dva zůstali nakonec sami.Starý mládenec a kluk, kteří si navzájem nerozumějí a to ve všech směrech. Čeká je dlouhá a složitá cesta za úsměvem a láskou... (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (746)
Kolja je dobrý film z toho důvodu, že nese všechny znaky klasického Svěrákova scénáristického stylu – zejména lehké a brilantním vtipem sršící dialogy. Dobrým filmem je i proto, že všichni herci bez rozdílu předvádějí skvělé výkony, panem scénaristou samým počínaje (člověk mu toho obšourníka kupodivu věří, sucharovi učitelskému :o)), roztomile tlusťoučkým chlapečkem Chalimonovem končem. Ne tak dobrý je ten film zejména proto, že se v něm začíná projevovat sklon Jana Svěráka k prvoplánovosti a frontálnímu útoku na diváka. Ví, co funguje a to bezostyšně používá, přičemž však udržuje snesitelnou míru. Bohužel narozdíl od Obecné školy je Kolja spíše jistým plánem, jak získat Oscara, než silným a svojským filmem. Chybí mu ona přirozená zemitost (co vy na to, pane Kovář, dobrý, ne? :o)) a sugestivní evokace atmosféry, kterou se vyznačují velké autorské počiny. Nad vodou kalkulu ho drží právě humor, ale nakonec i fakt, že ten příběh (chtě nechtě) člověka vždycky zasáhne. ()
"Kolja, ty něboj sa, hlavně nikam něuběgaj, my si tě najdem. Zdravstvuj! Konec hlášení v ruském jazyce." Milej zlatej violoncellista Louka mě bavil jako skvělý lingvista, majitel čemodanu, sexuální loudil i kritik krav - těch zelených a nenažraných. I to zasazení příběhu do kontextu historických událostí se mi líbilo, ale taky jsem si bystře všiml, že se mě někdo snažil trošku citově vydírat a to já zase moc nemusím. ()
Priznám sa,že české snímky nepozerám,ale po skončení Kolju som vstal a začal tlieskať.Uznávam kam to česká kinematografia dosiahla(obzvlášť Miloš Forman vystúpil na piedestál najlepších...). Kolja má myšlienku,s ktorou pracuje na úrovni s výbornými hercami,dvojica hlavných predstaviteľov,pán Zdenek Sverák a Andrej Chalimon predvádzajú úchvatné výkony,ktoré sú uveriteľné,zapamätania hodné,a keď dostali v L.A. Oscara a Glóbus,tak to je grandiózne,lebo ich myslenie po rozdelení je trošku iné ako naše,a tak vzniká dielko,ktoré znamená pocit šťastia. pán Sverák a jeho syn Jan na režisérskej stoličke vytvorili v 90 rokoch jeden veľký úspech,ktorý zopakovať nie je vôbec jednoduché. Vďaka za to... ()
Kolja v sobě ukrývá téměř všechny skutečně důležité životní hodnoty, což jako divák oceňuji čím dál více hlavně s přibývajícím věkem. Navíc je to skutečně vynikající film spojující v sobě jak silný příběh (univerzálně srozumitelný), tak skutečně brilantně napsaný a vycizelovaný scénář (Zdeněk Svěrák je nejlepší český žijící scénárista a jeho řemeslný um je hodně znát především v mistrných dialozích), nádhernou kameru pana Smutného, velmi vhodně volený a fungující hudební podkres Ondřeje Soukupa, díky němuž nejedna scéna často graduje, přesný střih a vypiplané střihové přechody Aloise Fišárka (třeba střih motivovaný dravcem sedícím na sloupu u cesty), který udává ve filmu tempo a určuje dynamiku (např. téměř magická scéna, v níž dostane Kolja teplotu, detaily střihané v rychlém sledu za sebou) a jako všepropojující element bravurní režisérské vedení Jana Svěráka, ze kterého nenápadně vyrostla jedna z velkých osobností československého filmu. Když se to vezme kolem a kolem, on vlastně celý filmový štáb je téměř tím nejlepším, čím dobová česká kinematografie disponovala a disponuje, samozřejmě včetně hereckého obsazení - Svěráci mají svůj stálý okruh herců, který vhodně doplnili roztomile dětským Andrejem Chalimonem (vůbec práce s dětskými herci je Janova velká přednost) a dalšími rusky mluvícími herci (tady bych měl spíše přechýlit), ale třeba i v porevolučním českém filmu (záměrně?) odstavenou Reginou Rázlovou, jejíž minirole sociální pracovnice Zubaté jasně dokazuje, jak skvělou byla herečkou (byť s rozporuplným ideovým názorem). O Koljovi prakticky nelze napsat cokoliv negativního, je to komplexní film hotového režisérské osobnosti, který neoddiskutovatelně obohatil zlatý fond československé kinematografie, což se mnoha snímkům po roce 1989 nepovedlo. Díky rodinnému tandemu Svěráků má český film po čase zase světové, no dobře, tedy evropské parametry... PS: Otázka do pléna - když je podle některých komentujících tak nesnesitelně lehkým kalkulem napsat scénář, natočit podle něj film a získat s ním Oskara, proč Svěráci těch Oskarů nemají více a proč se ho povedlo získat za ty předlouhé roky jen a právě jim? ()
Galerie (28)
Zajímavosti (101)
- Castingová režisérka Soňa Ticháčková si do role Koljovy „bábušky“ vyhlédla Janu Altmannovou. Ta jí však navrhla, že je lépe obsadit ruskou herečku, která hovoří špatně česky než českou, která hovoří špatně rusky. Doporučila jí Lilianu Malkinu, bydlící nedaleko od castingu. Jana Altmannová si ve filmu také zahrála – dispečerku v metru, naslouchající Loukově "hlášení v ruském jazyce" při hledání ztraceného Kolji. (Haller)
- Tehdejší novinář a pozdější úspěšný producent a režisér Tomáš Hoffman bedlivě sledoval Jana a Zdeňka Svěrákovy během jejich předoscarové hollywoodské pouti. Část dne před samotným udílením popsal svého času takto: "Tradiční sobotní setkání s režiséry nominovaných filmů přilákalo do sálu akademického kina na Wilshire Boulevardu tisícovku diváků. Pestrá směsice novinářů, několika desítek akademiků z výboru pro volbu nejlepšího zahraničního filmu (letos měl rekordních pět set členů), studentů filmových škol a intelektuálních podivínů, kteří milují evropské filmy (a nenávidí komerční Hollywood), zaplnila sál do posledního místečka. Atmosféra je vřele nekomerční. Moderátor dopoledne, režisér Norman Jewison (Šumař na střeše, Jesus Christ Superstar, Pod vlivem úplňku) ve svém úvodním, překvapivě nenávistném projevu odsoudil současnou studiovou produkci jako bezduchou přehlídku počítačových speciálních efektů a jiných 'laciností'. Nominované filmy jsou prý naproti tomu snímky plné krystalického, nevykalkulovaného umění se skutečně humanistickým poselstvím. Češi intelektuálové, kteří Koljovi vyčítají přílišnou, téměř hollywoodskou emotivní vypočítavost a polopatickou doslovnost, by se nestačili divit. Když Jan Svěrák poprvé dostal slovo, aby podle zvyklostí poděkoval všem spolupracovníkům, nezaváhal a slavného režiséra se svým typickým ironickým výrazem upozornil, že v Koljovi počítačová grafika je. 'V tom případě velmi dobrá,' opáčil za bouřlivého smíchu celého sálu Jewison a raději na jeviště rychle pozval dalšího nominovaného režiséra." (NIRO)
- Natáčení bylo zahájeno přesně v den 37. výročí invaze sovětských a "spřátelených" vojsk do Československa. (NIRO)
Společně s Obchodem na korze a Ostře sledovanými vlaky jde o jediný český film, který je držitelem Oscara za nejlepší zahraniční film. Jediný český film, který vyhrál Zlatý glóbus. Držitel 6 Českých lvů. Na cenách České filmové kritiky byl v roce 2020 vyhlášen nejlepším porevolučním českým filmem. Zároveň byl některými kritiky obviněný z toho, že byl až příliš bezpečnou sázkou na jistotu a Oscara si možná nezaslouží. Kolja ale i přesto po letech zůstává jedním z nejoblíbenějších českých filmů a má to kromě výhry prestižního Oscara především jeden hlavní důvod. Kombinace Jan Svěrák/Zdeněk Svěrák totiž skutečně dodala skvělý film. Zdeňka Svěráka za psacím stolem člověk pozná snadno. Chytré dialogy a humor, výtečně vykreslené postavy a především ten správný tah na branku. Kolja se opírá o naprosto lidský příběh, který je sice divácky neskutečně vděčný, to ale automaticky neznamená, že by šlo o bezpečnou sázku na jistotu, která pouze těží ze samotného příběhu. I divácky vděčná látka se dá natočit naprosto výtečným způsobem a to se u Koljy stalo. I přes zasazení do Československé republiky má Kolja světový přesah, který byl následně klíčový v získání Oscara. Naší historií nepolíbený člověk logicky nebude chápat dobový kontext filmu. Kolja je ale především o konfrontaci dvou rozdílných osob, které rozlišuje nejen generační, ale i národní rozdíl. Nezáleží tak ani na tom, že se příběh Františka Louky a malého Koljy odehrává v jakési malé zemičce v Evropě. Stěžejní téma filmu je totiž snadno přeložitelné i bez pochopení dobového kontextu a citlivě budovaný vztah dvou hlavních hrdinů výtečně funguje až do naprostého finále, které nenechá jedno oko suché. Ale kromě funkčního dojení emocí je to pořád také velmi zábavná a milá podívaná. Janu Svěrákovi se po snímcích Obecná škola nebo Akumulátor 1 opět podařilo natočit film, kterému se daří vypadat světově. Svěrák nejen výtečně pracoval s dětským hercem Andrejem Chalimonem, výtečně vedl celý zbytek obsazení a především natočil skutečně bravurní film. Dokonalosti chtěl dosáhnout za každou cenu, ať už to znamenalo natáčení z horkovzdušného balónu a další kreativní rozhodnutí. A nejlepší na tom je, že ta kreativní rozhodnutí následně dohromady tvoří opravdu vynikající zážitek. Celé to je tak skvělé i díky vynikající kameře Vladimíra Smutného, ikonické hudbě Ondřeje Soukupa a lokální střihačské jistotě Aloisi Fišárkovi. Jeden z nejtalentovanějších kameramanů u nás Vladimír Smutný (právoplatný držitel 8 Českých lvů za kameru, nominace za Kolju byla vůbec jeho první) vždy dokázal obstarat vynikající vizuální stránku, hudba Soukupa se skvěle hodí k tomu, co se děje na plátně a ještě vydatněji ždímá divácké emoce a Fišárek dokazuje, že je prostě obdivuhodný střihačský talent. To, jak na sebe veškeré záběry navazují a jak člověk ani většinu času vlastně nevnímá, že se střídají různé záběry jen dokazuje, proč je Fišárek brán za eso ve svém oboru. Obsazení filmu je též jedna velká výhra. Zdeněk Svěrák si roli Františka Louky napsal na tělo a těžko si v téhle roli vlastně představit kohokoliv jiného. Přirozený a neskutečně milý výkon Andreje Chalimona ukazuje, že se neposedné dítě na place dá se schopným a komunikativním režisérem navézt na obdivuhodný dětský výkon, kdy se dá malému herci uvěřit každý aspekt jeho chování. Libuše Šafránková byla též pro svou roli zvolena naprosto ideálně, stejně tak jako Ondřej Vetchý. A pak už by člověk jen mohl do nekonečna vyjmenovávat jména talentovaných herců v menších či větších rolích - Lilian Malkina, Karel Heřmánek, Miroslav Táborský, Regina Rázlová, Stella Zázvorková, Ladislav Smoljak...... Kolja dokazuje, že není malých rolí, ale pouze ´´ malých ´´ herců. A po těch není v Koljovi ani vidu ani slechu. Na první pohled noční můra je ve finále pro Františka Louku v podstatě začátkem nové etapy života, která ho po tak trochu osamělém životě starého mládence navede na tu správnou cestu a to i přesto, že se to neobejde bez různých komplikací od lidí, kteří Koljou kvůli jeho ruskému původu opovrhují po STB. Výborná technická stránka se tak může opřít o výborný scénář a to dohromady s bravurním režisérem tvoří jednoduše výtečný film. A jeho přesah do zahraničních zemí jen utvrzuje jeho výjimečnost. Vynikající Svěrákova snadno identifikovatelná poetika v té největší síle, velmi schopný Svěrák Jr. za kamerou a všichni ostatní tvůrci a herečtí představitelé dohromady tvoří výjimečný český film, který se naprostým právem dočkal mezinárodního uznání a navíc díky svému úspěchu zavrhl plány na zrušení tvorby českých filmů. Silný příběh je prošpikován neskutečně milým a chytrým humorem a jakmile na konci s doprovodem hudby Soukupa dojde na jeden hluboký výdech, definitivně se dokazuje, že je tento film neskutečným emocionálním buldozerem, který by rozplakal i Terminátora. Přitom všem se ale dá obdivovat i z filmařské stránky a divácky přístupný příběh je natočen ve skvělé podobě, kdy se naštěstí nedá říct, že formální stránka zastiňuje obsah a obsah nezastiňuje formální stránku. Nejen výborný, ale především zásadní český film, který bude i nadále sloužit jako ideální vzor....... Náš krasny! () (méně) (více)