Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Ondřej SoukupHrají:
Zdeněk Svěrák, Andrej Chalimon, Libuše Šafránková, Ondřej Vetchý, Stella Zázvorková, Ladislav Smoljak, Irina Bezrukova, Silvia Šuvadová, Lilian Malkina (více)Obsahy(1)
Laskavá komedie o muži, který se domníval, že už nemůže být hůře a netušil, že právě prožívá nejkrásnější chvíle svého života. Františkovi už prošedivěly vousy. Kolja ještě nedosáhl školního věku a setkali se díky tragikomické životní situaci. Ti dva zůstali nakonec sami.Starý mládenec a kluk, kteří si navzájem nerozumějí a to ve všech směrech. Čeká je dlouhá a složitá cesta za úsměvem a láskou... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (747)
Film je sám o sobě mírně nadprůměrný, ale takové herecké výkony, které se tu dají zpozorovat, to je nádhera. Andrei Chalimon je přesvědčivý a neskutečně talentovaný. Pan Svěrák je géniem a Libuška Šafránková předvedla jednu ze svých lepších rolí. Celý film ale něčím převyšuje ostatní filmy - atmosférou. 4* ()
Velmi dobrá sladkohořká komedie o starším hudebníkovi a starém mládenci Františku Loukovi (výborný Zdeněk Svěrák), který má ze všeho nejraději důvěrné seznamování s krásnýma ženama. Je to o jeho možná pozdějším zdospělení a sbližování s mladým chlapcem, nevlastním synkem Koljou (Andrei Chalimon). Synkovi, kterého vyženil na oko, ale o kterého se byl nucen postarat, když Koljova matka Tamara (Lilija Malkina) emigrovala na západ a její teta zemřela. Nakonec si uvědomí, že potomci jsou smyslem života. A i přes konečné bolestné loučení s chlapcem, pro kterého si přijela matka, nachází nakonec stálou partnerku Kláru (svěží Libuše Šafránková) se kterou čeká dítě, které by Loukovi dal ten správný životní smysl. Další výborné role: hrobník Brož (vynikající Ondřej Vetchý), hudebník Musil (Karel Heřmánek) a pánové Pokorný (René Přibil) a Novotný (Miroslav Táborský). Sladkohořká komedie o době z konce komunistického období, které je ale více sentimentální, než je můj standard. ()
Kdo nebrečel, neni Čech :-)) ()
Ze předu už to není tak dobrý. Já se neotočil, pro mě zůstanou navždy krásné. ()
Jan Svěrák + Zdeněk Svěrák je osvědčená kombinace, která prostě funguje. Základem dobrého filmu je dobrý scénář, o který samozřejmě v podání této rodinné dvojice není nouze. Moc milý příběh napasovaný na nepříliš veselé reálie naší národní historie je bezvadný oddech v podstatě pro kohokoli. 90% ()
Některé filmy člověk musí vidět několikrát, aby ho plně docenil. Když se k tomu začínají přidávat vlastní zkušenosti, ne přímo ty samé, tak starý nejsem, ale něco podobného, tak tento film nutí člověka k zamyšlení a nenechá ho klidným. Prostě nutné vidět, tolik oskarových filmů nemáme. ()
Na druhé zkouknutí se i líbilo. ()
Je pravda, že z této roury odkapává i hraní na city, ale pan Svěrák a jeho scénáristický a herecký um, stejně tak jako jeho humor, je člověk, kterému jsem to schopen odpustit. Ostatní dobře kooperují a překvapuje mě i malý Chalimon, který není nesympatický (pro mě výhra sama o sobě) jako ostatní dětští herci v současných českých filmech. Jediné, co je vždy problém u takových filmů, je fakt, že dojetí se téměř nekoná, ale tady jsem to schopen odpustit. Pokud kýč, tak je to dobrý kýč a vážit si ho (výjimečně) budu. Co se Oscara týče, tak jeho zisk chápu, ale přesto si myslím, že na to v té naší kotlině jsou jiní adepti - jmenoval bych třeba filmy, které působí spíše mezinárodně (Spalovač mrtvol, Sedmikrásky apod.) ()
54. Zlatý Glóbus za rok 1996 - cena (1) - *Nejlepší cizojazyčný film - Česká republika ()
Viem, že tento film nemá nijakú prevratnú myšlienku, ale mňa dostal. Malo to pekný príbeh bolo to vtipné a zároveň aj smutné . Navyše mám nejakú slabosť na české filmy. A škoda ze Zdeněk Sveřák nehral vo viacerých českých filmoch ,pretože tak ako tu tak aj vo Vrátnych fľašiach mi dobre sadol. ()
pořád nevím, jestli si to tu pátou hvězdičku zaslouží nebo jestli ještě jednu ubrat. klasicky se mi totiž chce při každém záběru na kolju brečet - a tak si nejsem jistá, jestli to prostě není jen prvoplánové citové vydírání... mno, sentimentální a kýčoidní je to každopádně, navzdory mé emocionální labilitě. ()
Ano, pravděpodobně je to jeden z nejlepších českých filmů posledních 20 let. Takové příjemně plynucí drama, kam se podařilo zakomponovat jedno z klasických témat u nás. Soužití s rusem. Avšak je to udělané tak pěkně a citlivě. Malý kluk, který dokáže změnit starého morouse. Pobavil jsem se, několik vtipů mi dokonce utkví v paměti, přesto to pro mě na plné hodnocení není, něco málo mi chybí... ()
Podbízivé, vykalkulované ... a poplatné době svého vzniku. ()
Výchovné moudro pro lidi, kteří si nedokáží připustit, že těch čtyřicet let bylo hrůzně devastujících. Co je vlastně jeho poselstvím: to jen pár lidí ve funkcích činilo zvěrstva, zatímco my švejkovali, milovali se, a bylo nám vlastně dobře. Zajímavé, že přesně tak reagovali němci po Druhé světové. My hodnoučcí, to všechno Hitler. Pořád mě zajímá, kdo vlastně dělal ty agenty StB, kdo práskal své kamarády, když všichni češi byli vlastně disidenty. Reklamní poetika mladého Svěráka našla své využití v této prázdné české lži. A to tak miluji Cimrmana! ()
...........no a co! pobavilo, líbilo ....... ()
V době vzniku jsem byl zklamaný a zrazený. Teorie "hezkého českého filmu" mi lezla krkem a navíc po úspěchu "svěrákovských" filmů se je mnoho jiných snažilo trapně napodobit. Dnes už jde naopak o vymřelou odnož a tím i o vzácnost. A ty je třeba chovat ve vážnosti. S hrůzou si uvědomuju, že velké množství filmové klasiky, které definuje můj postoj k životu, má na svědomí Zdeněk Svěrák. S hrůzou proto, že žádné jeho mladší nástupce nemáme, a já se nebudu mít čím kochat. Kolja nepatří k těm nejlepším Zdeňkovým věcem, ale pořád jde o zatraceně dobrý scénář a další výtečný film otce a syna. 85% ()
Najprv vám socializmus vezme životný sen. Potom revolúcia zmysel života. ()
Za mě perfektní, nejlepší český film co jsem zatím viděla. Andrej byl vynikající a Svěrák pobavil. ()
Nekriticky mám na Svěrákovic filmu rád snad každou minutu. Scénář je dokonalý, Svěrákovo charisma v roli Louky nepřekonatelné. Vždycky vyvolá úsměv. A způsob, jakým se vrací k absurditám režimu před rokem 89, mi v ničem nepřekáží, naopak. Tohle nenásilné překračování linie šedé zóny a absurdita strachu z toho, že děláte věci, které byste normálně nemuseli dělat, kdyby to režim do té absurdity sám nezatlačil, byla taky nedílná součást. Oscar není samozřejmě. V tomhle případě zasloužený. ()
Jediný film, při kterém jsem zažil, že se v kině tleskalo. Je to neobyčejně silný a moudrý film, který poprávu dostal Oscara. I Američané na to přišli, a to už je co říct. Jaký jiný film by si pak zasloužil 100 %? ()
Reklama