Režie:
Vladimír MorávekKamera:
Diviš MarekHudba:
Jan BudařHrají:
Kateřina Holánová, Jaroslava Pokorná, Petr Jeništa, Jan Budař, Marek Daniel, Miroslav Donutil, Arnošt Goldflam, Pavel Liška, Jiří Pecha, Martin Pechlát (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Dva mladí - Standa a Olinka se seznámí na sportovní olympiádě. Protože bydlí každý jinde (Olinka v Brně a Standa v Hlubúčkách), píší si každý den. Po roce této dopisové známosti napíše Olinka Standovi : "Stando, přijeď v sobotu na večeři a pokud budeš chtít, můžeš tady i spát." Do tohoto okamžiku vkládají oba velké naděje. Jenomže ještě nikdy s nikým nespali. Nastupují rady "Jak na to". Začínají se odvíjet i příběhy dalších postav: Jarda - Standův bratr ho učí jak nasadit ochranu a ukazují si spolu v lékařském atlasu. Ženy z domu kde Olinka bydlí - každá poznala ten okamžik trochu jinak. Konečně nastane kýžené setkáníVšichni rádcové a další postavy v praxi sami ukazují, zda věta z Brněnské televizní inscenace z úvodu filmu "V Brně proběhne každý večer sto padesát tisíc souloží" nadsazuje nebo ubírá. Každý z deseti hrdinů filmu dopadne jinak. Většinou hůře, než by chtěl.
Ve filmu hrají vedle již známých a oblíbených tváří i vynikající divadelní herci, kteří se sice už zabydleli na scénách Národního divadla, Hadivadla, Klicperova divadla a dalších, ale pro svůj věk budou široké veřejnosti teprve objeveni. Komedie je plná vkusného vtipu okolo sexu a erotiky. Mnoho sloganů filmu se jistě objeví a zůstane ve slovníku diváků. Životní výkon v roli Miroslava Norbachera podal Miroslav Donutil. Písně do filmu nazpívali Eva Urbanová a Richard Krajčo. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (479)
Nádech 60. let, trocha zelenkovské bláznivosti, ale v podstatě velice originální dílo. Za poslední desetiletí nevznilo mnoho českých filmů, u nichž bych měla pocit, že jsou výjimečné. Nuda v Brně k nim patří. Vlastně je to v rámci distribuce běžných dlouhometražních filmů po Návratu idiota jediný takový film. Doufám jen, že Vladimír Morávek nedopadne podobně jako Saša Gedeon, který po Idiotovi, zatím je to pět let, nenatočil nic dalšího. Vladimír Michálek teď cosi chystá (Hrubeš a Mareš jsou kamarádi do deště), tak snad mi svým osudem nepotvrdí dojem, že nejlepší čeští režiséři prostě filmy netočí. ()
Málokdy se mi stane, abych šel víckrát do kina na jeden film. A není to o tom, že jsem z Brna, protože s Brnem tenhle film až tak nesouvisí; ostatně některé exteriéry se točily v Hradci Králové, kde Morávek tehdy působil jako divadelní režisér. Asi je to mojí osobní slabostí pro starší české filmy, kterým se Nuda v Brně podobá, přitom je dnešní. Morávek dal příležitost "svým" divadelním hercům a je dobře, že osobnosti jako Budař, Holánová či Tomicová obohatily galerii českých filmových herců. Některé scény jsou tak absurdní, že na ně nemůžete zapomenout. Ať je to drobnost typu, kdy mezi jednohubkami leží mobil, jedna z přítomných dam ho vypne, aby konečně přestal zvonit a vrátí ho zpět mezi jednohubky. A teď můj osobní problém - byl jsem tenkrát na Nudě v Brně a druhý den jsem šel na Pupendo. A přišlo mi to tak moc barevné a hvězdné, že jsem musel jít znovu na Nudu v Brně. Tolik můj subjektivní dojem ()
Zřejmá a místy úporná snaha o vzkříšení „nové vlny“ 60.let na mne při první projekci zafungovala. Při druhé jsem si uvědomil, že přemíra demence je prvoplánové vydírání a to mi trochu vrátilo na zem. Ale i ze země musím uznat, že je to plamínek v porevoluční filmové tmě, který by mohl zažehnout pochodeň, pokud nebudou autoři při každé klapce myslet na Hollywood. ()
Překvapení od dvou divadelních hvězd (Vladimír Morávek a Jan Budař) je to opravdu velké. Samotný scénář šlape jako hodinky (spousta hlášek, rohlíkové znaky a pod.) a ani režie nezůstává pozadu. Herci jedou bez problému, až na Pavla Lišku, který tu hodně připomíná svou postavu ztvárněnou ve filmu Pupendo. Nuda v Brně je inteligentní komedie, která dokáže být vtipná, aniž by ztrácela svou důstojnost. ()
Rozjezd filmu je opravdu ve velkém stylu. V sérii gagů a rozhovorů "ze života" je nám představeno celé filmové osazenstvo, ve kterém je každá postava jiná a sama o sobě zajímavá. Poté je celý kolotoč událostí uveden do pohybu jednoduchou zápletkou dvou lidí, kteří se spolu mají poprvé vyspat, a jednoho herce, který má zemřít příštího dne ráno. Celý film pak skončí ještě stylověji, než začal. To už se ale nepohybuje na hranici geniální grotesky, ale naopak nad hlubokou propastí do těžkého lidského dramatu, která mu sluší možná ještě mnohem více. Snad je to tím, že se Vladimír Morávek rozhodl zbavit se barvy a natočil film černobíle, ale celé Brno působí neuvěřitelně chladným a krutým dojmem. Vůbec jsem jej nepoznával. A mezi tím skvělým začátkem a ještě lepším koncem se něco děje. Nic, co by stálo za řeč, ale vede to k závěru, který stojí za to. Postavy se vybarví, ale filmové Brno zůstává i dál zahalené do černé a bílé. Dá se říct, že se Morávek pokusil natočit českou Magnolii. Buďme rádi za to, že se vůbec pokusil. A je jen dobře, že to nedapadlo vůbec špatně. Tři a půl. [říjen 2006] ()
Galerie (7)
Zajímavosti (10)
- Vladimír Morávek a Jan Budař se jednoho dne při natáčení filmu ošklivě pohádali a komunikovali společně jen tak, že si navzájem psali jednoduché věty na malé papírky. (Ukko)
- Natáčení bylo přerušeno na jeden den kvůli svatbě Pavla Lišky, kterou oslavil na farmě u Bolka Polívky v Olšanech. Po třech dnech slavení se štáb vrátil k natáčení, nicméně zjistili, že hlavní kameraman se tak opil, že celou svatbu zaznamenal na zbylí filmový materiál určený pro film. Štáb tak musel prosit o nový. (Ukko)
- Z Brna je ve filmu ve skutečnosti přibližně jen 5 záběrů. Ostatní pochází z Hradce, Prahy, Poličky, Liberce, Novgorodu a Dolního Kubína. Například scéna, kdy vezou kluci rohlíky pro Brno do Líšně, jedou po ulici Milady Horákové v Praze směrem od Letenského náměstí. (Ukko)
Reklama