Režie:
F. A. BrabecKamera:
F. A. BrabecHudba:
Jan JirásekHrají:
Bolek Polívka, Eva Holubová, Ivana Chýlková, Ivan Trojan, Karel Roden, Jana Plodková, Richard Krajčo, Patricie Pagáčová, Marek Taclík, Zbigniew Czendlik (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Příběh psí pravdy, lásky a naděje. „Jsem Gump a byl jsem toulavej pes...“ On vlastně každý pes je v sobě tak trochu toulavý do té doby, než najde své štěstí, a to štěstí pes najde jenom s člověkem. Můj příběh je o hledání psího štěstí a také o překážkách a pastech na cestě k tomu správnému člověku. Je o síle a nezlomnosti, která se ukrývá v každém psovi. Ano i v tom vašem, ve vaší čivavě, která na vás čeká celý den, než přijdete z práce. I v tom buldokovi, který se za vámi šine a sotva popadá dech. Dám svoji duši za to, že kdyby vám někdo na tomhle světě chtěl ublížit, tak pak teprve poznáte, jak silné má váš pes srdce a co jeho láska k vám znamená. Tenhle film vám také otevře oči, protože co člověk v psím srdci zničí, to může zase jen člověk uzdravit. Rodinný film režiséra F.A. Brabce je o světě viděném očima toulavého psa Gumpa. O světě, o kterém mnoho z nás moc neví. O tom, jak nás vidí zvířata a jak je ten náš svět pro ně důležitý. Ten svět, který jim dává domov, sílu, naději, ale také bolest. Dobrodružný příběh skutečných psích hrdinů a lidí kolem nich. (Bioscop)
(více)Videa (6)
Recenze (248)
Jelikož mám rád psy a jednoho i vlastním, který si v tomto filmu zahrál, ale to musím potom detailněji prozkoumat to psí nebe, abych tam tu mojí Amynku a Valentýnku našel :-). Jinak film krásný, hezky se drží celou dobu knihy až ke konci trochu ulítne a občas tak kostrbatě nasnímané, ale jinak to bylo krásné. Slza na krajíčku u stejného momentu jako v knize, takže já jsem spokojený :-) ()
Vizuální mág a pořád bohužel mizerný filmař (Brabec) vsadil na herecké začátečníky - psy z útulků. Na jednu stranu chvályhodné. na stranu druhou je až s podivem, jaké haló kolem filmu je. Teda. Ne nijak obrovské, ale více méně jde pouze o televizní film. Brabcův vizuální rukopis je hodně znát, ale použití některých technik pro mě bylo absolutně k nepochopení a pouze mě rušilo. Příběh samotný byl fajn, ale prostě jen další domů běžící pejsek, kterých američani natočili tunu. Že je ale ten náš věnován pejskům z útulků, je ale hodno lehce nadprůměrného hodnocení. ()
Coby pejskař, vlastně páníček od útulkového psa, který byl týraný, zlomený, bázlivě agresivní, lidmi zcela zrazený, jemuž jsme dali domov, začali jej socializovat, pracovat na něm a ukazovat mu, že život s fenkami, lidmi či dětmi může být i psina, hodnotím tento film nejen jako snímek, ale také na základě emocí, které dokáže vyvolat snad v každém, kdo někdy měl čtyřnohého parťáka do života. Oceňuji herecké výkony Bolka Polívky, Evy Holubové či Richarda Krajča, hudbu, kameru, aranžmá scén i příběh. Chválím samozřejmě též herecký projev Gumpů 1-4. :) Tento snímek má v sobě určité poselství i lidství. Není to sice kvalita typu Hačikó, ale výsledek českého snažení rozhodně není zahanbující. Naopak. ()
F. A. Brabec? Za mě roky výtečný kameraman a prachbídný režisér, nevýrazný a neschopný pohánět děj dál. Povedla se mu Kytice, ale jinak je to packal (Bolero, V peřině, Vánoční Kameňák...). Gumpem nicméně překvapil, znovu sází na syté barvy, ale ve výsledku jde o naprosto rutinní produkt. Takové nenáročné a nenápadité podbízení se národu pejskařů. Příběh psího ztracence, který hledá svého lidského kamaráda, začíná u skoro-bezdomovce Bolka Polívky, pokračuje přes nějakého toho zlého Taclíka, hodného veterináře Rodena nebo ve výsledku laskavého Krajča, kdy nepěkné situace se odehrají mimo záběr kamery, aby se zvířecí duše zase dostala tam, kde jí bude ještě lépe. Nic víc, nic míň. Zvučná herecká jména tu prostě jen jsou, nic zásadního nepředvedou, navíc mi dost chyběl humor. Možná je to záslužný projekt, ale prosím další film třeba o toulavých kočkách už ne. ()
Já viděla asi jiný film, než zbytek místních přísných kritiků. Podotýkám, že s námi žil pes vždy, ale nikdy nebyl postaven na piedestal nad lidi, vždy to byl chvost rodiny, vždy ale chvost milovaný. Do dveří vcházel poslední, k misce se žrádlem taky, lézt na nábytek nebo do postele- neexistuje a věnovat se mu. Výchova, péče, láska a pevná pravidla. Jo, patřím k těm, co kroutí hlavou, co lidé s pejsky dělají, jak si z oddané psí duše vyrábějí rozcapeného šéfujícího gaučového mazlíčka, ale jejich boj. Z důvodů, kterými se film zaobírá, jsem se jaksi radikalizovala do sci-fi názoru, že psa zadarmo bych lidem zásadně nedopřála. Žádného psa. Nepopulární názor, vím, taky si život bez psa neumím představit, nicméně už ho zastávám a v současnosti pejska nemám. Nadávat, že lidi jsou svině, nepomůže. Pes je tvor, který si zaslouží vysokou cenu už z principu. Daň za samotné pořízení bych ve svém světě vypálila takovou, že by se z toho každý majitel oloupal. Normálně v řádu padesáti-sta tisíc, k tomu vysoká cena za jednotlivý kus, důkladná evidence každého psa, povinná každoroční veterinární péče mastná tak, aby "mít psa" znamenalo natolik nákladnou, kontrolovanou, elitní záležitost, aby ho neměl každý kretén, který si na něm vybíjí frustrace, váže ho na řetěz, nebo ho nechává samotného devět hodin zavřeného v bytě. To, že kdejaká babka potřebuje společnost a má kříženečka na entou z útulku, je sice fajn a chápu, není nad společnost, psy miluju, křížence taky, ovšem procento hovad, které se ke psům chová jak se chová, je natolik vysoké, že jsem už dávno vyrostla z názoru, že pes musí být v každé rodině. Tento trend pokládám za zvrhlý a jinak neřešitelný. Pokud bude psů jak nasraných, pokud se budou rozdávat zadarmo, množit kvůli peněz na bezpapírový byznis, nebo vyrábět podvraťáci nebo i čistí z plemen, kde se bezhlavé páření některých konkrétních povah vyloženě nedoporučuje, prostě mašinerie na výrobu zvířat, kterých jsou pak plné útulky, dokud si psa bude pořizovat kdejaký blb, který mu nedokáže vytvořit vhodné podmínky, neumí ho vychovat, ani zvládat, psi se rozdávají jako dárky dětem, tohle neskončí. V takovém, mém světě, bych se přimlouvala i za regulérní pořadník na adopci pejska, kterému zemřel majitel, pokud pes nemůže zůstat u příbuzných. Po obdržení psa nový majitel opět zacáluje fešáckou daň z principu, že má psa a tak. Z mé strany názor: koně taky nemá každý. Pes není hračka, ani hromosvod. Samotný pocit člověka, že potřebuje jen lásku nestačí. Potřebuje toho mnohem víc. Výtěžek z celkové tisícovky psů max. v republice bych obrátila směrem do financování pejsků asistenčních a canis terapeutických, do výcviku psů služebních a záchranářských, a taky do nově zřízených zařízení (klidně předělané útulky), kam by si lidé chodili se psy pod dohledem zkušených chovatelů hrát, v podstatě kontaktní ZOO, kde by se lidem vtloukalo do hlavy, jak se k psovi správně chovat, co vše to obnáší, tak aby si dobře rozmyslel, do čeho jde. Úlet? Jo. Je to crazy. A teď se podívej na sídlišti z okna, kolik vidíš lidí se psem? Běž se projít ven večer a spočítej to. Zamysli se, kolik psů je teď samo zavřeno v panelákovém bytě. A kolik psů je zrovna beztrestně týráno. Nic jiného si nezasloužíme. Myslíš si, že ve vyspělých krajinách má psa každý? Že si ho může dovolit? Nikoli. Kdo ho má, ten se k němu chová důstojně. Pokud ne, vysoký trest. K filmu: moc pěkné! Nejen kamera, lokace, pejsci a herci. Není to rozhodně záležitost pro malé děti, je to apel na dospělého diváka. Poselství je jasné, téma aktuální, krásně natočeno, ždímání emocí jsem nezaregistrovala, protože znázorněné pokládám za naprosto reálné zhodnocení častého zacházení člověka se psem. Útulky? Na jednu stranu chvályhodná zařízení, s obětavými lidmi, kam když člověk strčí prachy, cítí se lépe, na stranu druhou ostudné zrcadlo nezodpovědných lidí, kteří potřebují dostat pořádně přes paprče, aby se začali chovat jinak. Chválím i názornou ukázku, kterak útulek vydává psa komukoli, kdo se o ně stará mnohem hůř, než by zůstal ve studeném kotci. Mám zkušenost, kdy útulek, aby nebezpečného, problematického velkého psa, s bohatou nedobrou historií udal, dal ho klidně prvochovatelům, kteří by nezvládli ani čivavu. Dobře to nedopadlo. Všem milovníkům pejsků zdar a fakt sorry, já vám ty pejsky brát nechci, jejich kvality znám, je to velká láska, jak k člověku, ale toto asi nemá jiného řešení. A oni se bránit nedokážou... škoda. () (méně) (více)
Galerie (53)
Zajímavosti (19)
- Když hraje Béďa (Bolek Polívka) na klavír, tak jde o hudební motiv z filmu Kytice (2000), který také natočil režisér F. A. Brabec. (Amneris)
- „Jsem přesvědčený, že takový film tady ještě nebyl. Jak svojí výtvarností, tak pravdou těch příběhů, které jsou natočené s pejskama, kteří si něco podobného zažili ve svém reálném životě. My jsme nechtěli, aby v rámci natáčení byli jakkoli připravovaní, drezurovaní, ale aby to zahráli tak, jak oni tu situaci cítí. Celý film v rámci tohoto vyšel maximálně a bude podle mě ojedinělý a výjimečný svojí pravdou,“ řekl o filmu F. A. Brabec. (SONY_)
- „Zvířata miluju. Když mi František nabídl roli Káti, byla jsem nadšená,“ uvedla Patricie Pagáčová. (SONY_)
Reklama