Obsahy(1)
Napoleonova armáda došla do Moskvy. V průběhu porady přijímá polní maršál Kutuzov nelehké rozhodnutí: ruská vojska musí ustoupit přes řeku Moskvu na Rjazaňskou cestu. Začal velký ústup obyvatel z města, které je pro každého Rusa svaté. Napoleon marně očekával uvítací delegaci se symbolickými klíči od Moskvy - vstoupil do vylidněného a téměř zcela vypáleného ruského hlavního města. Pierre Bezuchov se rozhodl anonymně zůstat v Moskvě, aby zabil Napoleona – on sám přitom buď zahyne, nebo ukončí neštěstí celé Evropy...
Toto gigantické, výpravné filmové dílo, natočené na motivy stejnojmenného románu velkého ruského spisovatele Lva Nikolajeviče Tolstého, vzbudilo nadšené ovace filmových kritiků po celém světě. K natáčení scén z bitev, jako například Bitvy u Borodina nebo požáru Moskvy v roce 1812 byla povolána pravidelná armáda a také jízdní pluk, vytvořený speciálně pro tento účel. Exteriérových natáčení se v davových scénách účastnilo více než 120 000 vojáků. Pro potřeby produkce bylo vytvořeno více než 35 000 kostýmů. Detaily z všedního, každodenního života v Rusku devatenáctého století, dobové kostýmy, společnost a její zvyky, psychologické portréty a hrdinství národa, sláva ruských zbraní – to vše přitahuje diváka stejnou měrou jako milostný příběh úchvatné Nataši Rostovové a knížete Andreje Bolkonského. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (36)
ČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČST 1 = 24.9.1972+ČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČST 1 = 1.10.1972 (vzťahuje sa k V.časti - nakoľko narozdiel od údajov na ČSFD uviedla ČST 5 - dielny zostrih), réžia českého znenia = BLANKA NOVÁKOVÁ (ČST Praha) (4.1.2012) ()
Tentokrát se na nic nečeká a hned úvodní kvapné vylidňování Moskvy, následná okupace, požár i válečná zvěrstva jsou vůbec nejsilnější pasáží celé Vojny a míru. O technické kvalitě, přelidněných scénách či čarukrásných kamerových kompozicích se netřeba rozepisovat, to vše je při starém a tedy nedostižně kvalitní. Bondarčuk exceluje jak na režisérském postu, tak (konečně, chtělo by se dodat) i před kamerou. Problém tkví v poslední půlhodině. Nechápu proč po sedmi letech monstrózní práce a šesti a půl hodinách děje vše zahodit a nechat odeznít bez jakéhokoli dopadu. Paradoxně tak celá sága končí jak začala. Nezáživnou pasáží o ničem. A to je ohromná škoda, která zbytečně kazí dojem nejen této části, ale celé tetralogii. ()
Mně k těm megalomanským bitvám a destrukci to melodrama sedí. Závěrečný díl Vojny a míru nešetří ani jedním. Přesto platí, že Bondarčuk ukočíroval jak formu, tak i obsah. Poprvé tu dochází k jistému přesycení - ale není divu, po megalomanském roce 1812 už skutečně není kam pokračovat ve spektáklu, kterým je tahle produkce především. Ačkoliv jsou skvěle zvládnuté i osobnější scény - třeba působivá poprava. Za pochvalu stojí, jak málo je to nasáklé propagandou (i když tu samozřejmě je, ale vyčítat by to bylo mimo realistické uvažování). ()
Tak nám konečně zvítězil kýč nad zlobou a nenávistí. Úvodní půlhodinová destrukce Moskvy bere dech a nemám k ní výhrad, mám na mysli druhou polovinu, kdy si režisér bohužel neodpustí prolnuté záběry typu "letecký pohled na krajinu orámovaný výřezem z vlnícího se obilí na poli"... v dost nestřídmém rozsahu. Tenhle díl už podepírá Bondarčukovo herecké ego na plné pecky, akorát režisér Bondarčuk ho moc nekrotí... Zase jsou zde dost pěkné subjektivní pohledy, nejlepší je asi onen do krajnosti, očima popraveného až po zahrabání hlínou... Patetické, kýčovité, mohutné, megalomanské bez sebekontroly, obstojné. Jen kdo nečetl knihu, bude mu chybět nějaký závěr. ()
Poslední část velkolepé filmové epopeje. Ve střídání vojna - mír je tahle část spíš ten mír. Strategický ústup, kdy je nepříteli vydána Moskva, odchod větší části civilního obyvatelstva, velké Napoleonovo očekávání a stejně velké zklamání, které mu člověk škodolibě přeje. Záběry na pusté město (můj oblíbený průhled na chrám Vasila Blaženého, ještě že tenkrát Napoleon nerealizoval svůj plán "vyhodit mešitu do vzduchu"). Hořící Moskva a opětovné setkání Nataši a knížete Andreje. Zajetí Pierra Bezuchova a jeho setkání s Platonem Karatajevem. Kde jen sehnali toho vořecha, když jinak tam všichni měli veleušlechtilé lovecké psy? Horečnaté vidiny knížete Andreje a potom kousek, který pro slzy neuvidíte a vzápětí kombinace štěstí a zoufalství při osvobození zajatců, mezi nimiž je Pierre Bezuchov a smrt Péti Rostova. Stejně jako se Sergeji Bondarčukovi podařilo vystihnout tápání jím hrané postavy, tak se mu jako režisérovi povedlo navodit ambivalentní pocity, které (i v předloze) vyjádřil Michail Illarionovič Kutuzov: Když byli silní, tak jsme je nelitovali, ale teď je politovat můžeme. Také jsou to lidé. Tak, mládenci. Kdo je k nám zval? Dostali na pamětnou. Držkou do hovna! Při závěrečném setkání Pierra a Nataši jsem (velmi vzácně) ráda za odchylku od knihy, respektive za to, že film knihu nenásleduje. Film končí počáteční úvahou, kruh se uzavřel. Vždycky mám na konci stejný pocit a mám ho i u knihy. Klidně bych začala zase od začátku. ()
Závěr teralogie pro mě nebyl tak silný, jako předešlé díly, ale přesto šlo pořád ještě o strhující podívanou. ()
Závěrečný díl Vojny a míru je poněkud zklamáním. Jasně, celá sekvence s hořící Moskvou je dokonalá ukázka apokalypsy, kamerové jízdy jsou opět špičkové, no zkrátka měl jsem pusu otevřenou a nedýchal jsem napětím. Jenže tu chybí bitva u říčky Bereziny a tady se mohl Sergej Bondarčuk, jak to umí jen on, vyřádit. Místo toho mi naservíroval pateticky blábolícího Kutuzova a celý konec této epopeje tak trochu míří do ztracena. ()
Člověk si při vší úctě a úžasu z celé série musí poctivě přiznat i pocit: tak jsem to zvládl, mám to za sebou. Je to opravdu těžká a velká dávka. Ale když se otočí, je mu jasné, že v něm zůstala řádná porce filmového zážitku nesrovnatelného s žádným jiným. Závěr v samotném konci malinko jako by ztrácel dech, ale možná je to jenom tím, že Bondarčuk netočil pro nás, ale pro své Rusy, kteří věci vidí asi trošku jinak. Nám je jejich patos přece jen méně srozumitelný, a i když se mu usmívám, nemůžu říct, že by byl k smíchu. ()
Dodržaná tradícia predchádzajúcich troch dielov. Scenár ma opäť moc neuchvátil, zato som si však užil skvelú výpravu a prvotriednu réžiu. V snímku sú scény, ktoré majú rozhodne oku diváka čo ponúknuť, napr. horiaca Moskva alebo scény so všeobecným chaosom, zmätkom, perfektne načrtnutým zúfalstvom, ale zároveň je tu aj nádej na lepšie zajtrajšky a pod.... Záverečné lyrizované scény mi však už sadli menej, prišlo mi to ako zbytočné a nudné naťahovanie. Celkovo so ságou ale veľká spokojnosť, prvotriedna filmarina, perfektná réžia, ktorá pozdvihne aj slabší scenár (prepáč Lev Nikolajeviči :D). 75/100 ()
Obrovské množstvo krásnych a monumentálnych obrazov, prakticky od začiatku do konca. Na rozdiel od predchádzajúcej časti sa ale takmer vôbec nebojuje, vojská a ľudia sa stále niekam presúvajú. Zábery vyľudnenej Moskvy taktiež berú dych. Len keby ma aj naďalej dokázali zaujať osudy postáv, asi by som viac docenil aj tú neskutočnú výpravu. Ide vskutku o výnimočný seriál s parametrami tých najväčších veľkofilmov všetkých čias, ale osobne ma príbeh týchto ľudí skrátka nezaujal. ()
Poslední díl končí stejně krásnou větou, jako ten první začíná. Společně s třetím dílem se jedná rozhodně o nejlepší díly. Genereál Kutuzov měl dobrý nápad. Pohled na vylidněnou, či hořící Moskvu je vskutku úžasný. S hodnocením zůstanu na 4 sovětských hvězdách. Film si je rozhodně zaslouží. ()
Sergej Bondarčuk tentokrát nepreháňa kolosálnymi bitkami,t.j Slavkov a Borodine,nie je v popredí ani Bolkonsky,a ani Nataša Rostovová,ale samotný režisér ako Pierre Bezuchov,ktorý ostáva vo vyprázdnenej Moskve po taktike „spálená zem”,keď obyvatelia sa dávajú na ústup,hrdý Napoleon prichádza sem medzi porazených,ale uvítací výbor ho nečaká a veru,že pohľad na Moskvu v plameňoch je taký intenzívny,ako tieto dve bitky... Pierre má vlastne šťastie,že žije medzi týmito hrdlorezmi,ktorí sa snažia,čo najviac ľudí pobiť... ()
Výprava, kamera, epicky komponované zábery. Najsilnejšie zbrane tohto diela. Tento snímok, ako prakticky celý nekonečný filmový epos VOJNA A MIER, však trpí bezživotnosťou. ()
Gigantická séria je u konca a to poriadne majestátne. Výprava opäť ako takmer nikde, atmosféra je jedna veľká poézia, kamera dosahuje vrchol, hudba všetko skvelo podporuje, herecky na vrchole, veľké myšlienky sa opäť nestratili a Rusko, Slovania a svet víťazí. toto sa už ťažko popisuje slovami, je to genialita a film najvyššej úrovne. Po jednej z najväčších filmových bitiek tu máme asi najväčšie filmové spracovanie požiaru mesta aj so všetkými zverstvami naokolo. Strategický šach mat v čase, keď sa vojna z druhej strany zdala byť vyhraná. Od diela k dielu stále lepšie, za toto si tvorcovia na čele s Bondarčukom zaslúžia absolutórium, lebo je to skvost svetových dejín kinematografie. Nech žije celý svet! ()
V prvom rade je štvrtá časť vizuálnym majstrovským dielom a režisér Bondarčuk sa do filmu opäť zapísal sériou dramatických epizód, ktoré sú ohromujúce svojou intenzitou a pozornosťou k detailom. Počas vypaľovania Moskvy, keď sa Pierre Bezukhov (Bondarčuk) pokúša zachrániť mladé dievča z ohnivého pekla, sú postavy takmer úplne zakryté popolom. Nepochybujem o tom, že filmári zničili celú dedinu (ktorú pravdepodobne sami postavili), aby dosiahli túto pozoruhodnú výpravu, a samotná intenzita zúriacich červených plameňov často vyvoláva dojem, aký má Pierre po príchode Francúzska. Neskôr si Bondarčuk protirečí týmto víziám ďalšou sekvenciou, úžasným, zdanlivo nekonečným záberom zhora sledujúcim rady unavených vojakov potácajúcich sa v silnej snehovej búrke. Posledná časť Bondarčukovho epického diela je brilantným a uspokojivým záverom skvelého príbehu. 8/10 ()
Tak jsem se asi zaradil mezi jedny z mala, co si pustili vsechny dily v kuse za sebou. No, byla to fuska, ale stalo to za to. Po Bitve u Borodina jsem uz nic prevratneho necekal, evakuace Moskvy ale byla opet monumentalni. Zcela urcite se jedna o jeden z nejvetsich pocinu ve svetove kinematografii, ja jsem ale vice predurcen pro "male" filmy:-). Tvurci a cela produkce vsak zaslouzi ten nejvetsi respekt a uznani! ()
Tak zase pár excelentních sekvencí vypálení Moskvy, popravování civilistů a podobně a k tomu opět bohužel příšerně utahané a ukecané pasáže, na které se nedá koukat. Přijde mi to jako strašná škoda, protože potenciál tady byl obrovský. 40% ()
Asi nejlepší díl celé série. Budu se muset opět opakovat - Bondarčuk zase překonal sám sebe. Tentokrát ale válečné scény byly nahrazeny těmi během požáru Moskvy. Vsadím se, že od té doby, co je tato ruská "matka měst" (tak to zaznělo ve filmu) podpálena, ani ten největší flegmatik nezůstane klidný (a což teprve cholerik, jakým jsem). Takhle jsou ty circa dvě třetiny filmu emotivní a hlavně depresivní. Už v předchozích dílech se mi zdálo, že nejlépe zahraná je postava Pierre Bezuchova ztvárněná samotným vládcem režisérské židličky. Něco mi říká, že sám Bondarčuk si to myslel také. Z jeho tvorby jsem neviděl vše, nicméně zde podává asi životní herecký výkon, v některých scénách znásobuje v diváku strach svojí démoničností. Dále bych se nebál označit Bondarčuka "mistrem paradoxů". Přece jen, už podruhé po sobě si vysluhuje pět hvězd, které bych za normálních okolností neudělil. Zde jsem se často od obrazovky odvracel, abych na to hyperdrama zapomněl. A jestli se nemýlím, tak většinou, asi tak v devíti z deseti případů pět hvězd uděluji těm titulům, na které dokáži upřeně zírat na obrazovku po drtivou majoritu minutáže. Nicméně tohle bude asi ta výjimka. To, že závěr byl vlastně takový happyend, mě narozdíl od DaVIDa´82 potěšilo, přece jen, takovou (pravidelnou) dávku emocí jsem nějaký ten pátek ve filmu neviděl. Stejně tak jsem dlouho neudělil nějakému filmu 100%. Tento film si je bez jakékoli debaty zaslouží. ()
O vítězství, které se změnilo v prohru. O Moskvě, "matce všech ruských měst", která strpěla, aby do ní francouzská vojska vstoupila, ale ve skutečnosti se nikdy nevzdala. O neslavném návratu slavné napoleonovy armády, o cestě nepřátelskou mrazivou krajinou, která jakoby sama povstala proti nepřátelům ... A o lidských osudech. Celou sérii spojuje pomalé tempo vyprávění za pomoci jedinečných, podmanivých obrazů kamery, která v poklidných i dramatických okamžicích dokázala vystihnout situaci - i podstatu ruské duše. Z každého záběru je znát nákladnost celého projektu, a musím říct, že Sergej Bondarčuk dokázal každý rubl využít beze zbytku - navíc postavu Pierre Bezuchova zahrál dokonale. ()
Vynikající první polovina, kdy sledujeme evakuaci a následně i požár Moskvy a popravy zajatců z řad civilního obyvatelstva. Následně však začne být Bondarčuk až přehnaně poetický a trochu nudný. Závěr, i přes hladovějící a ruskou zimou trpící Napoleonovu armádu, tak vyšumí do ztracena. ()
Reklama