Režie:
Damir LukacevicScénář:
Damir LukacevicKamera:
Sten MendeHudba:
Boris BojadzhievHrají:
Doguhan Kabadayi, Mohammad Eliraqui, Derya Dilber, Kida Khodr Ramadan, Dorka Gryllus, Christoph Letkowski, Samy Abdel Fattah, Marko Dyrlich (více)Obsahy(1)
Adaptace provokativní autobiografie Aryeho Sharuze Shalicara vypráví napínavý příběh o dospívání Soheila, židovského teenagera z Íránu. Šestnáctiletý Soheil se s rodinou přestěhuje do převážně muslimské berlínské čtvrti, kde se přidá k pouličnímu gangu, jehož členové jsou antisemité. Soheil se musí rozhodnout, zda bude skrývat svou identitu, aby si udržel blízké přátelství s vůdcem gangu Husajnem a svou středoškolskou láskou Selmou, nebo o všechno přijde a bude žít otevřeně jako Žid. Soheil si je jistý jen tím, že jeho další krok navždy změní život nejen jemu, ale i jeho blízkým... (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (3)
Nenávisť medzi židmi a moslimami je nekonečná. Tu začnú nezhody až po tom, čo sa hlavní predstavitelia už zblížia, ale pravdu o pôvode jedného z nich sa dozvedia až neskôr. Je ťažké zrazu nenávidieť, keď je to priateľ, ale ľahké, keď je tu obrovská nenávisť. Rodičia hlavného hrdinu prekročili Rubikon, keď nevychovávali deti k fanatickej oddanosti vo viere, keď dokázali matke povedať, že budú žiť inak, ale v dospievaní jednotlivca sa udejú veci, ktoré dokážu všetko zmeniť. Keď nepatríš nikam, nachádzaš zmysel v pôvode a oddanosti svojej skupine. Takto vznikajú radikáli medzi druhou a treťou generáciou imigrantov, ktorí nepatria nikam a nikdy ich spoločnosť neprijme. Najhoršie na tom je, že príbeh sa odohráva v Berlíne. ()
Tak sa snažia vyvolať ľútosť, ale nie. Načo tu išli? Najkrajšie je na tom celom to, že sa sami medzi sebou neznesú, zmrdi. ODPAD! ()
Když Merkelová pozvala čmoudy do Německa, psala naše média, že migranti jsou převážně doktoři a inženýři a že přijeli Evropu kulturně obohatit. A film nám najednou ukazuje, že v Německu existují pouliční muslimské gangy! Tak kdo nám tedy lhal nebo lže? Představa, že do Německa emigroval íránský Žid, je ovšem svým způsobem žertovná. Byly doby, že Židé z Německa utíkali a byli rádi, když to stihli včas než spadla klec. Říká se, že historie se opakuje. Obávám se, že by se to v Evropě mohlo stát i tentokrát, jak dává tušit následující citát: „Společenské poměry a politické postoje evropských států se budou měnit stejným tempem, jakým budou růst jejich muslimské komunity. Dobrým příkladem toho, jak to probíhá v praxi, je Švédsko, čelní kandidát na přejmenování na Skandinávskou Sýrii. Ve svých důsledně protiizraelských postojích vystupuje už nyní jako severské předpolí spojené arabské fronty. Starosta města Malmö již před pěti lety, když vysvětloval jednostrannost jakéhosi krutě propalestinského prohlášení, bezelstně přiznal barvu: ‚V našem městě žijí desetitisíce muslimů a jen osm stovek Židů. Chcete po mně snad, abych ignoroval vůli voličů ve prospěch abstraktního pojetí pravdy?‘ To si pište, že od té doby se z města odstěhoval takřka celý zbytek židovské komunity.“ (Jefim Fištejn: Za humny je válka, Praha 2016, str. 116–117.) ()
Reklama