Režie:
Kenneth BranaghKamera:
Kenneth MacMillanHudba:
Patrick DoyleHrají:
Derek Jacobi, Kenneth Branagh, Simon Shepherd, Brian Blessed, Charles Kay, Alec McCowen, Ian Holm, John Sessions, Robbie Coltrane, Christian Bale, Judi Dench (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1413 a anglický král Jindřich V. vznáší svůj nárok na francouzskou korunu, která mu – podle něj i podle ostatních anglických šlechticů – dědictvím patří. Francouzský následník trůnu však na Jindřichův požadavek odpovídá poselstvím, které mladého krále zesměšní a urazí. Jindřich je odhodlán získat Anglii to, co jí po právu náleží a vyráží s obrovskou armádou a více než tisícem lodí proti nepříteli. Rozhodující bitva se má odehrát na den svatého Kryšpína u francouzského města Agincourt... Již několikátá filmová verze Shakespearova Jindřicha V., z nichž nejslavnější byl Jindřich V. Laurence Oliviera z roku 1944 (Olivier jím tehdy zahájil řadu svých slavných shakespearovských adaptací, podobně i Branagh, který po Jindřichovi natočil ještě filmy Mnoho povyku pro nic v roce 1993, Hamlet v roce 1996 a Marná lásky snaha v roce 1999). Jindřich V. byl jeho prvním – a hned mimořádně úspěšným – režijním pokusem. Film získal Oscara za kostýmy, Branagh sám byl na Oscara nominován jak za režii, tak za své ztvárnění anglického krále. Kromě toho získalo toto dílo řadu dalších mezinárodních cen. V dalších rolích se představí plejáda slavných britských herců: Ian Holm, Derek Jacobi, Paul Scofield, Judi Denchová či Emma Thompsonová. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (83)
Čím více se blížím k dvacítce, tím více obdivuji ty, kteří v tomto věku dokázali něco významného. Pravda, Kennethovi při natáčení Jindřicha V. táhlo už na třicet, to ale nic nemění na tom, že napsat scénář, zrežírovat ho a ještě se obsadit do hlavní role vyžadovalo velkou dávku talentu a hlavně entuziasmu. A jak se v pozdějších letech ukázalo, toho má Kenneth při adaptování Shakespearových her na rozdávání. Nemůžu si pomoct, ale velmi mi sedí jeho pojetí; v každé hře si najde něco osobitého (v Jindřichu V. kupříkladu pojal krále více jako docela normálního, pochybujícího člověka než neporazitelného hrdinu) a zároveň to komponuje s původním jazykem, který zní, jako byste se skutečně přesunuli o pár stovek let v čase. V některých diskusích si stěžovali i rodilí mluvčí, že ne všemu rozumí, a já - jelikož jsem neměla k dispozici titulky - jsem dokonale všechny obraty nepobrala také, ale k podobnému filmu mi ten krásný, vznešený jazyk plný "th" dokonale sedí. A Kenneth má nejen úžasný hlas, ale také přízvuk, díky kterému se vše, co jako král vyřkne, velmi dobře poslouchá. Po zvukové stránce navíc film disponuje dalším významným kladem: výborným soundtrackem s překrásným chorálem "Non Nobis Domine", který doprovází podle mě nejsilnější scénu z celého filmu: sbírání mrtvol po bitvě u Agincourtu. A ještě jednu scénu si dovolím doporučit: Závěrečné anglicko-francouzské námluvy, kde rázem pochopíte, proč tisíce Britů milovaly pár Ken & Em stejně jako princeznu Dianu a prince Charlese. Zkrátka a dobře, Jindřich V. je po všech stránkách výborné dílo. A až tuto nesnesitelnou tíži bytí vztaženou na krále, jenž si velmi dobře uvědomuje svou zodpovědnost za své poddané a jenž musí kvůli svému postavení tvrdě zakročit i proti svým nejbližším, někdy uvidím s titulky, mé hodnocení s velkou pravděpodobností poskočí o jednu hvězdičku výše. Dodatek 4. února 2011: Titulky stále nemám, ale to nic nemění na tom, že jsem si tuto Kennethovu výpravu do počátku 15. století za jedním z nejpatriotičtějších (a přitom téměř neznámých) anglických králů zamilovala. Slavný tříminutový projev před bitvou u Agincourtu už vám na požádání můžu odrecitovat zpaměti, Derek Jacobi je jedním z nejcharismatičtějších vypravěčů v dějinách a Patrick Doyle se už jen za Non Nobis Domine zapsal do mé skladatelské síně slávy. ()
Historická dráma, založená hlavne na konverzácii, a to veľmi príjemnej. Keďže je to predovšetkým verne spracovaná divadelná hra, filmové prostriedky sa tu až tak nevyužívajú a to je asi moja hlavná výhrada. Pozdáva sa mi, ako tu je vykreslený stredovek, špinavý a smradľavý, tak ako sa patrí. Z hercov sa mi veľmi páčili Ian Holm a Emma Thompson v jednej zo svojich prvých rolí. Vyzdvihnúť musím ešte krásnu ústrednú pieseň (Non nobis, Domine), ktorú poznám aj v prevedení Blackmore's Night. Za jej tónov sa odohráva silná scéna po rozhodujúcej bitke, na bojisku plnom mŕtvol. Z ďalších scén sa mi ešte páčila roztomilá scéna dvorenia. Okrem lacného divadelného spracovania som mal najväčší problém s kráľovým bohorovným nárokom na krajinu, keď v mene boha (!!!) likvidoval všetko, čo sa mu postavilo do cesty. Je toto naozaj hrdina, ktorého by sme mali ospevovať? Tu si jednoducho nemôžem pomôcť. ()
Extrémní Branaghův zápal pro věc, a nadšení, které z jeho hereckého projevu sálá, je hlavním tahounem tohoto filmu. Okořeněné ještě Doyleovou hudbou, a myslím, že i samotný Shakespeare by byl nad míru spokojen. Jeden silný monolog střídá druhý, a pochopitelně, "Band of brothers" je nezapomenutelné: https://www.youtube.com/watch?v=680NlRI3v2I , a stejně tak Non Nobis and Te Deum: https://www.youtube.com/watch?v=hPXXuEel0fU ()
Historické filmy nie sú práve mojou parketou, k veľkému Williamovi zhliadam s nekritickou úctou a Kennetha Branagha som si doteraz nevšimol. Preto som pred sledovaním Henricha V. nemal veľké očakávania. Bol som však veľmi príjemne prekvapený majstrovským uchopením predlohy, jej nedivadelným poňatím a najmä realistickou dobovou atmosférou. V historických filmoch ma znechucujú vymydlení herci s vybieleným chrupom a bezchybných kostýmoch, o herečkách ani nehovoriac. V tomto filme som si užil takmer všetko čo mi bolo ponúknuté, od jazyka, cez psychológiu postáv, kráľovskú vznešenosť, bojové scény a úchvatnú hudbu, takže obočie som zdvihol vlastne až niekedy v závere pri komplikovanom dvorení. Nič to však nezmenilo na poctivých štyroch hviezdičkách, ktoré film odo mňa dostal. A pri zmienke o Kennethovi Branaghovi už budem vedieť o koho ide. ()
Shakespearovské adaptace mají oproti historickému standardu nespornou výhodu v jazykové vytříbenosti. Od první pronesené věty cítíte, že monumentální monology stejně jako rozhovory mezi vojáky působí jako balzám na duši. Dostávají také docela jiný rozměr. Řeklo by se, že daleko přirozeněji vyzní zcela lidová mluva, která by odpovídala dobovým reáliím, jenže zaryje se taky tak hluboko do srdce? Působivý hudební doprovod pak dotvoří mozaiku mimořádného filmového zážitku. Na Branagha si budu muset dát pozor :) ()
Galerie (19)
Zajímavosti (9)
- Celý film byl natočen chronologicky podle děje. (StarsFan)
- Derek Jacobi, který je vypravěčem filmu, byl Branaghovým velkým vzorem od studentských let. Později se objevil ještě v Znovu po smrti (1991) a Hamletovi (1996), dalších dvou filmech, které Branagh režíroval a zároveň v nich ztvárnil hlavní postavu. (StarsFan)
- Ian McKellen odmítl roli francouzského krále (Paul Scofield). (StarsFan)
Reklama