Režie:
Vlasta JanečkováScénář:
Milena MathausováKamera:
Věra ŠtinglováHudba:
Jindřich BrabecHrají:
Miroslava Šafránková, Jiří Krampol, Dana Syslová, Libuše Švormová, Pavel Fencl, Věra Kubánková, Jana Březinová, Eva Boušková, Milan Stehlík, Ivana VondrovicováObsahy(1)
Sedmnáctiletá Michala má odletět s otcem z Ostravy do Prahy. V Ostravě žije s matkou a babičkou po rozvodu rodičů. Otec si ji bral pouze na prázdniny, kdy s ním objížděla jeho realizované stavby - má se totiž stát stejně jako on architektem. Tentokrát však má odletět do Prahy nastálo a vlastně za trest. Na školním výletě v Praze totiž zmizela na tři dny i s penězi z třídního fondu. Příběh začíná tím, že Michala bez udání důvodů odmítá s otcem letět. A během hodiny, o níž je odlet letadla zdržen, se z jejich dramatického dialogu téměř detektivním způsobem dovídáme prehistorii Michalina provinění. V Praze totiž náhodou zjistila, že jí otec léta lhal, zamlčoval své životní prohry, aby jí nebral chuť jít v jeho stopách. Nakonec oba obohaceni spolu odlétají. (Česká televize)
(více)Recenze (5)
Příběh o tom, kterak se nevyplácí celá léta lhát a kterak na to rodič doplatí, když to zjistí potomek, který je zrovna v pubertě. Atmosféra rozhovorů mezi dcerou a otcem doplněná o neustálé výzvy, doporučení a hlášení z letiště je trochu narušená. Do tři čtvrtě hodiny se tvůrci snaží narvat veškeré rozmluvy, které si spolu ti dva dosud neřekli. Jenže to je vlastně málo. Téma rozhovorů se neustále mění, Miroslava Šafránková chce jednou tohle a jednou támhleto. Jiří Krampol se chvílemi chová jako rodič a chvílemi jako kamarád. Přitom ale apeluje na dceřinu zodpovědnost a uvědomění situace. I když dlouho lhal. Obávám se, že paní Šafránková se do role zrovna nehodila. Na mě spíše působila jako rozverná holka než děvče vedoucí takovéto rozhovory s otcem. A totéž platí o Jiřím Krampolovi. S lepším hereckým obsazením a možná patřičnou atmosférou divadla, by toto dílo působilo jistě líp. Takhle obě postavy svým způsobem vychrlí na diváka během čtyřiceti šesti minut spousty informací, monologů a dialogů, že je hrozně těžké je vnímat. Divák je ani nestačí pojmout, vstřebat a patřičně s nimi naložit a už přicházejí další. ()
Tatínek čeká na letišti s pubertílní dcerou na zpožděný let a mají si konečně čas vyříkat své lži. Mezitím pomalu mohl i naplánovat garáž. Průměrný upováídaný film o rodičích a dětech, které mají jiné sny, než právě jejich životadárci. ()
Plné dobových klišé, plné lží... Víc by to fungovalo jako komorní, ostatní vstupy to rozmělňují... přidal jsem: Pavel Fencl (Dalibor) ()
Spatne zahrane, spatne napsane a uplne spatne zrezirovane. Musel jsem to poustet na trikrat, nez se mi to podarilo dovalit do konce. Zachranuje to snad jen Dana Syslova. ()
Praní špinavého prádla během čekání na odlet. Jak trefně poznamenal Ostravak, s jiným obsazením to mohlo vypadat jinak a lépe. Nemotorná režie pohádkové režisérky. ()
Reklama