Režie:
Ove MustingKamera:
Rein KotovHrají:
Mait Malmsten, Reimo Sagor, Priit Võigemast, Mihkel Kuusk, Veiko Porkanen, Kristjan Sarv, Kaspars Zale, Klavs Kristaps KosinsVOD (2)
Obsahy(1)
V létě 1990 vyhlašují pobaltské státy nezávislost na Sovětském svazu. Lokální estonský basketbalový klub Kalev se přesto účastní prestižního sovětského turnaje. Každý zápas pro hráče znamená nejen sportovní událost, ale boj za nezávislost své země. Debutující režisér Ove Musting tu čerpá z vlastních vzpomínek na turbulentní dobu. (Dny evropského filmu)
(více)Recenze (4)
Pobaltie nejak začalo chrliť tieto filmy o rozpade zväzu a každá krajina to poňala svojsky. Tuto máme basketball, pre mňa hobbita neznámy šport, ale tá myšlienka tam bola. Aj robenie zle zo strany sovietských fízlov. 3 z 5 ()
Dva filmy o oslobodení Pobaltia z ruského väzenia: Kalev (Estónsko), Január (Lotyšsko): 1) Kalev - Film s citom pre mieru a podľa spoľahlivého receptu, s primeranou štipkou politického kontextu, ktorý je nám bližší, ako by sme chceli. Obavám sa, že slovenský ekvivalent takého filmu by bol oveľa menej civilnejsi a oveľa viac nacionalisticky. 2) Január - Revolučné udalosti tu vnímame cez príbeh tínedžera, ktorý miluje filmy a chce byť režisérom. Počas dní, keď vrahovia vtrhli do jeho krajiny, prežíva obdobie hľadania samého sebä, ktoré rieši odvodom do ruskej armády. Až po preflákanej noci s inými mladými umelcami, takisto hľadajúcimi samých sebä, dostáva videnie, chytí kameru a ide do ulíc. Sám som zažil November 89 približne v jeho veku a samého sebä som našiel na ulici. Samozrejme, mal som to ľahšie, lebo my sme neboli súčasť ZSSR a u nás vtedy boli ruské tanky v kasárňach. Celé toto spojenie umeleckého hľadania skrývajúceho sa za Tarkovského je kalkul. To čo je je v Kalev civilne naznačené, je v Januári preexponované - napríklad, rodinné pomery, v ktrých je jeden komunista a druhý nie a pod. 3) Záver - Kalev považujem za oveľa podarenejší a poctivejší film, a to hovorím ako človek, ktorého basketbal vôbec nezaujíma a ktorý miluje Tarkovského. ()
Dovolím si citovať užívateľa "hemul", ktorý na úvod napísal: "Kalev - Film s citom pre mieru a podľa spoľahlivého receptu, s primeranou štipkou politického kontextu, ktorý je nám bližší, ako by sme chceli. Obavám sa, že slovenský ekvivalent takého filmu by bol oveľa menej civilnejší", pričom úplný záver som úmyselne vynechal, keďže je veta doplnená slovami, ktorým Ja posledné roky prestávam rozumieť a už neviem reálne posúdiť, kedy je kto nacionalista, a druhý fašista, lebo keď tak sledujem jednu či druhú stranu, obaja svojimi rozhodnutiami majú k tomu druhému označeniu bližšie, ako sa domnievajú. Ja s užívateľom "hemul" nemôžem inak ako nesúhlasiť. Viem si živo predstaviť, koľko politickej agresivity by obsahoval tematicky obdobný snímok, keby scenár napísal napríklad taký Arpád Soltész za spolupráce s novinárom roka, Šimečkom st.. Mne sa film veľmi pozdával, je napriek vážnej téme politicky decentný a i keď basketbal z duše neznášam (paradoxne nie ako divák!), veľmi ma bavil, pričom tak nejak z neho cítiť atmosféru "terajšej" doby, kedy sa hráči z KHL, stali pre podaktorých ľudí, najmä vďaka "mienkotvorným" médiám, nepochopiteľne, nepriateľmi číslo jedna. "Svetlým" príkladom je prípad toho zlého Hudáčka, ktorého v Nemecku všetci oslavujú, nikomu nevadilo a nikto neriešil odkiaľ prišiel, no v neďalekej, susednej krajine bol Jak hlavná postava pre "Kladivo na čarodejnice". Ale hlavne že sme to-ty, BRATIA. ()
Sportovní film na pozadí politických událostí není nic zas tak neobvyklého a Kalev nijak nevybočuje. To ale není nutně špatně. Film funguje přesně tak, jak má a divák se snadno ztotožní s postavami, potažmo týmem, takže při jeho zápasech tají dech. Tempo filmu tak akorát, zápasy dobře natočené. Oceňuji že se film vyvaroval některým klišé, které se podbízeli. Zkrátka další skvělý zážitek z LFŠ. 80% ()
Galerie (4)
Photo © Warszawski Festiwal Filmowy
![Kalev - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/731/166731755_a4d60a.jpg)
Zajímavosti (4)
- Film je inspirován událostmi, jichž byl svědkem sám režisér Ove Musting, když v Estonsku vyrůstal. „V roce 1991 mi bylo čtrnáct let, když se Estonsko – moje malá rodná země v Pobaltí – ocitlo na pokraji odtržení od Sovětského svazu,“ řekl režisér. „Tisíce rodin byly nuceny sdílet své domovy se starší generací, která už přišla o všechno. Naše existence byla plná rostoucího strachu, protože přicházely zprávy o tancích valících se přes hnutí za nezávislost dál v Pobaltí,“ pokračoval Musting. (Johnny.ARN)
- Děj filmu, inspirovaného skutečným příběhem, se odehrává v létě roku 1990. (Johnny.ARN)
- Film finančně podpořili soukromí investoři Kristjan Rahu, Priit Koit, Estonský filmový institut, Estonský kulturní fond, Estonské ministerstvo kultury, Lotyšské národní filmové centrum, Riga Film Fund, Utilitas, Alexela, Cramo. (Johnny.ARN)
Reklama