Režie:
František VláčilKamera:
František UldrichHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Petr Čepek, Jan Kačer, Věra Galatíková, Zdeněk Sedláček, Zdeněk Kryzánek, Jana Hájková, Michal Kožuch, Ladislav Gzela, Petr Štěpánek, Josef Somr, Miloš Willig (více)Obsahy(1)
Příběh filmu režiséra Františka Vláčila a libretisty Vladimíra Körnera se odehrává v druhé polovině 13. století. Český zemanský synek Ondřej z Vlkova přišel do řádu ještě jako dítě. Nestalo se tak dobrovolně. Snad si ani neuvědomoval, že byl vlastně obětován na usmíření otcova násilného činu, spáchaného na něm samotném, a že byl tedy dvojnásobnou obětí. Až po deseti letech odříkání poznává, že existuje ještě jiný svět, ještě jiný život než ten, který uzavírají pevné zdi řádového hradu. Podlehne volání domova, volání rodného Údolí včel, a pokusí se o návrat. Již se zdá, že bude mít více štěstí než bratr Rotgier, jehož pokus o únik skončil krutou smrtí. Ale i v jeho případě se ukazuje moc řádu silnější a náboženský fanatismus znovu triumfuje nad v té době beznadějným pokusem jedince o vzpouru proti síle dogmatu spojeného s mocí. (Bontonfilm)
(více)Recenze (406)
Určitě jeden ze zásadních snímků české kinematografie, který se tváří jako velkofilm, přitom je velmi komorní. Ano "komorní velkofilm" :). Výborně obsazení herci a nádherné černobílé obrazy. Taktéž jistá syrovost a minimalistický přístup. To v kombinaci s námětem tragédie o věrnosti a citu dělá z toho díla něco mimořádného. Pokud bylo podnětem pro natočení Údolí včel hlavně využití kostýmů a objektů vyrobených pro Markétu Lazarovou, je to úžasný "second hand". ()
Viz Pejpr. Avšak, neoznačila bych tento film jako špatný, ani jako průměrný. Po vysvětlení se mi otvřely nové obzory a tak místo 3*, které jsem původně plánovala, dávám 4. ()
Tady máte důkaz, že nerozumím filmu. Pro mě to bylo nejdelších 96 minut v životě. Nerad kazím krásné celkové hodnocení, ale když už jsem to musel vidět, tak jsem to prostě ohodnotil. 3 % ()
Drsná, krutá doba. Rytíři neznající pojem milosrdenství. Nevidomá dívka, která vidí více, než vidoucí řádový rytíř Armin (bravurně ztvárněný Janem Kačerem), umanutě jdoucí za svými bludnými vizemi. Jeho zraněné chladné uzavřené srdce není již schopné žádného vztahu. Neboť vztah je láska a láska je Bůh, kterého on dávno opustil. Jako posedlý pronásleduje svého „padlého“ bratra Ondřeje do jeho domova nevidouc a neslyšíc ničeho jiného. Musí jej za každou cenu navrátit zpět do řádu. Možná tak podvědomě hledá paprsek světla zahlédnuvšího v Ondřejově nitru. Však poslední naději - dotek čisté lásky (Ondřejova žena) - zabíjí a svým temným činem sám sebe zatracuje… *** Ondřej (vynikající Petr Čepek), zemanský syn, chce se vymanit ze sevření řádu a jeho chladných zdí a vrátit se zpět do Údolí včel na svoji tvrz. Tam touží znovu najít lásku a smysl života. Se zděšením však poznává, že se dopustil stejného hrůzného činu, kvůli němuž řád opustil… Své očištění hledá v moři milosrdenství a jasu úsvitu… *** Obraz hledání naděje, lásky a víry (neb spíše obraz ztráty Boha - či Lásky, chcete-li) umocňuje a dotváří nádherná hudba Zdeňka Lišky. (Podrobný rozbor filmu s duchovním vhledem v mém Deníčku.) ()
Tak to je klasika české nové vlny z 60.-ek...František Vláčil dokázal natočit drsné, historické drama bez zbytečných keců a pracuje tu hlavně s kamerou a obrazem...A tím se hlavně vyznačuje naše kinematografie té doby...Zasáhlo mě to v mládí a pokračuje to dodnes...Za mě 100% ()
Úžasné, legendární.... Bravo. ()
Řád asketických rytířů, to je banda šejdířů. A když s matkou se znovu shledáš, tak to kámo třeba nedáš... Když syn se vzpouzí s netopýry, tak kašli Bohu na papíry. Krve tu je pomálu, buď psi či hod o skálu. Oooo sladký středověk bez cukru! ()
Sice byl tento film po svém vzniku spíše kritizován, čas ukázal jeho kvalitu - příběh je to krásný a hluboký. A víte co? Spíš jsem si cenil Armina, který od počátku do konce byl věrný své věci, než Ondřeje, který přelétal z květiny na květinu a neváhal zradit svého přítele. ()
Skvělý film s jednou vadou na kráse. Kameraman se až moc vyžívá ve středové kompozici obrazu, což na mě místy působilo až rušivě. Jinak nemám co bych vytknul a tleskám. ()
Film jsem viděl, avšak netroufám si tvrdit že jsem ho pochopil. Dojmy nemohu nijak konkretizovatt, zádná výraznější stopa ve mě nezůstala. Zhodnotím až po dalším zhlédnutí. ()
Vlačilův styl se mi moc nelíbí. Přesto Údolí včel se mi libilo mnohem víc než Markéta Lazarová, příběh je působivý, titulní protagonisté přímo žijí své role, ideální stopáž. Bylo toho všeho tak akorát ()
Je to těžké hodnocení. Na jedné straně je (co si budem nalhávat) až přespříliš utahaný děj, kde se v podstatě řeší jen dvě věci: loajálnost k řádu, a cesta jednoho z rytířů do rodného kraje. Na straně druhé stojí vynikající herecké ztvárnění Arnima von Heide a Ondřeje z Vlkova, velmi věrohodná atmosféra středověku a povedená hudba Zdeňka Lišky. Jsem zvědav na Marketu Lazarovou, doufám jen, že bude trošičku záživnější. ()
Nádherný film, který naznačuje jak mohl vypadat středověk se vší svojí syrovostí, drsností, náboženským fanatismem, kde "Bůh" a dané slovo mělo často větší váhu než člověk. Hluboký a smysluplný děj a herecké koncerty hlavních představitelů, skvěle orámované hudebním doprovodem, to vše mě dalo dohromady zasloužených 5 hvězdiček. ()
Stylisticky vytříbený artový historický film, který ani obsahově nezaostává. Středověk je pak umocněn nesmírně depresivní atmosférou, která se drží filmu od začátku do konce. ()
Bezesporu dílo, které patří do Zlatého fondu naší kinematografie. Vláčil coby český Bergman, má to nádech Sedmé pečeti, i to vrhnutí syna proti zdi je obdobné scéně z Pramenu panny. Dílo historické, ale promlouvající k současnosti - ke každé současnosti, té z 60. let minulého století i té dnešní. Protože se stále setkáváme s fanatismem, který jde za hranice přátelství. Jen pro to vznikají občanské války, jen proto mladí nenávidí starou generaci, proto u nás pravice nenávidí levici - a někdy i opačně. Fanatismus náboženský, politický nebo obecně společenský, všechno to jsou vředy na lidské povaze. Skvělý Čepek i Galatíková, Macháčkovo a Kačerovo herectví není právě mé gusto, ale budiž. Skvělá režie, scénář, hudba, kamera... ()
Bude to znít urážlivě a možná, za nějaký ten rok svůj komentář změním, nicméně asi po 10 letech jsem se konečně uvolil zhlédnout tento snímek a netrvalo mi to ani týden, co jsem film dokoukal. Usnul jsem vždy po 10 až 15 minutách a asi jako jediný z diváků jsem ho měl na díly. Pomalé tempo a minimalismus byly pro mě takovým stimulem pro mikrospánek, posléze spánek, že jsem neměl sílu tomuto vábení vzdorovat. Půjdu do pekla. ()
Údolí včel patří společně s MARKÉTOU LAZAROVOU do zlatého fondu české kinematografie. Z mého pohledu jsou to ovšem filmy, které patří mezi ty nejvíce přeceňované. Oba jsou pro mě otřesnou nudou a o ÚDOLÍ VČEL to platí především. Je to takové zdlouhavé, prázdné nic se spoustou tupých dialogů, na kterém se kladně dá hodnotit jen ta monumentální, středověká hudba. [7899. hodnocení, 344. komentář, 85%, 298. nejlepší film, 633. nejoblíbenější film] ()
13. století. Křižáci bojují ve Svaté zemi, v Čechách vládnou Přemyslovci. Ondřej, syn českého zemana, musí vstoupit do Řádu německých rytířů. Jeho otec se tak snaží vykoupit své provinění. V jejich pevnosti na březích Baltu Ondřej dospívá. Spřátelí se zde s jiným rytířem, Arminem von Heide. Tím začíná dramatická odysea od moře do Království českého a zase zpět. Ondřej chce získat svobodu, uniká z kláštera, snaží se žít vlastní život. Ten se ale neshoduje s křesťanskou morálkou... Může s takovým vědomím žít? Armin, náboženský fanatik, věří, že musí bojovat za "pravdu a spravedlnost", za zachování víry, proti tomu, co mu připadá pohanské nebo hříšné. Myslí, že k tomuto boji smí použít všechny prostředky - neštítí se ani nejhoršího - vraždy. Hříchy, kterých se dopouští, jsou daleko větší, odpornější a nelidštější, než ty, proti kterým bojuje. Chybí mu láska i soucit a odpuštění světu, který není tak dokonalý, jaký by ho on chtěl mít. Kristus na kříži, přítomný na mnoha záběrech, trpí v agónii - jak se jen lidé, kteří se zvou jeho následovníky, mohou tak lišit od jeho ideálů. Zabít ve jménu hodnot, které hlásal - lásky a míru... A co dodat k zpracování? Dokonalé - hudba, výprava i herecké výkony, ze kterých Vás bude mrazit v zádech. Pod čarou: Přemýšlím jak bych reagoval, pokud bych byl věřící? Pokud jste, napište, jak na vás film zapůsobil... Kdo se podle vás prohřešil víc? ()
Nádherný film o náboženském fanatismu. František Vláčil vždy skvěle uměl vytvářet jakousi tajemnou atmosféru. Ta prostupuje celé toto dílo. Petr Čepek ve své životní roli, jeho charismatické ztvárnění Ondřeje z Vlkova mi vždy vyrazí dech. Vyzdvihnout musím i hudební složku která už jen podtrhuje skvělou atmosféru. ()
Údolí včel mne zasahuje ze všech filmů nejvíc. Spor mezi věrností vysokému, dokonalému, ale sterilnímu a nelidskému ideálu a touhou po nedokonalém, kompromisním, smyslovém, ale hřejivém životním bohatství je tady zobrazen a zkonkrétněn tak působivě a především spravedlivě, že sám od prvního shlédnutí nevím, komu dát přednost - Ondřejovi nebo Arminovi? Rozum a cit hovoří pro Ondřeje, srdce a oči pro Armina... ()
Reklama