Obsahy(1)
Osud mladé talentované brněnské skladatelky, dirigentky a femme fatale Vítězslavy Kaprálové (1915–1940). Příběh ženy, jejíž život byl fascinujícím koktejlem výjimečného nadání a píle, ale i svobodomyslnosti, nespoutanosti a náruživosti, kterými šokovala své okolí. Žila všemu navzdory – jakoby věděla, že na všechno, co chce stihnout, jí zbývá pouhých pár let mezi dvěma válkami. Zastavila ji až předčasná smrt – zemřela v pětadvaceti letech – v roce 1940 ve francouzském Montpellier. V té chvíli však už za sebou měla bohaté autorské dílo, které komponovala od devíti let, dirigovala pražskou filharmonii, londýnský orchestr BBC, byla životní i tvůrčí partnerkou o pětadvacet let staršího Bohuslava Martinů, s jehož ženou Charlottou tvořili slavný milostný trojúhelník. Či mnohoúhelník, vezmeme-li v úvahu její četné milence, mezi nimiž nechyběli slavní představitelé meziválečné avantgardy pobývající toho času v Paříži. Pár týdnů před smrtí se stihla provdat za Jiřího Muchu, syna slavného Alfonse. Její výjimečný lidský i umělecký osud inspiroval Kateřinu Tučkovou k napsání jejího prvního divadelního textu, režie se ujala umělecká šéfka Divadla Husa na provázku Anna Davidová. Roli Vítězslavy Kaprálové, kterou její blízcí oslovovali Vitulka nebo Vitka, ztvárnila Tereza Marečková, kterou k tomu předurčoval i fakt, že je také aktivní hudebnicí. V dalších rolích uvidíme Dušana Hřebíčka (Bohuslav Martinů), Ivanu Hloužkovou (Charlotta Martinů), Ondřeje Kokorského (Jiří Mucha). Režie televizního záznamu Jakub Kořínek. (Česká televize)
(více)Recenze (5)
Na divadelní scéně je inscenace mimořádným zážitkem, televizní záznam bohužel nemůže přenést všechnu tu energii, které proudí z jeviště. Ale i tak je výsledek pozoruhodný a díky za to jak K.Tučkové, tak A.Davidové (Petrželkové) i všem hercům, především nezkrotnému živlu T. Marečkové. (Sluší se dodat, že jde o jednu z nejlepších inscenací sezóny v českých divadlech). ()
Jistě zajímavě expresivně pojatá divadelní hra, ovšem špatné televizní (snad) nazvučení mi znemožnilo rozumět dostatečně všem dialogům a replikám. Sice jsem si pomohl osvěžením životopisných peripetií Kaprálové na internetu, i tak mi ale mnoho souvislostí uniklo. Pro případné diváky, kteří ale životopis Kaprálové třeba předem neznají, musí být asi toto představení dost nesrozumitelné. Což považuji za chybu jakékoli podobné inscenace, kterou nelze bez předchozí znalosti reálií dostatečně uchopit. Tereza Marečková podala jistě obdivuhodný výkon, pokud ovšem Kaprálová byla taková femme fatale, jak o ní referují prameny, tak právě to se zde příliš vystihnout nepovedlo. Kaprálová byla ztvárněna především jako třeštidlo a nespoutaný živel, ovšem bez onoho až démonicky ženského přesahu, který by umožnil i lépe pochopit onu až posedlost Martinů či Muchy touto výjimečnou ženou. Velkou předností Marečkové je naopak její hudební erudice, protože právě hudební stránka představení je jeho velkou devízou a stěží by v tomto směru bylo možné nalézt lepší obsazení. ()
Předplatné na tohle jsem měl na konec března 2020. Bohužel, korona to všechno bez náhrady zrušila... Provázkový soubor mám sice rád, ale ta jejich současná "avantgarda", kdy v každém druhém představení musí divák vidět holý zadek a zepředu ještě "ptáka", se mi zdá až příliš prvoplánovitá a křečovitá. Něco jako snaha šokovat za každou cenu... ()
V titulcích pořadu uvedeno: režie Jakub Kořínek; divadelní režie Anna Davidová. ()
Letos se jedná již o druhé nebo třetí představení Divadla Husa na provázku, které jsem v televizi viděl. Musím říct, že jejich pojetí se mi prostě nelíbí. Souhlasím s komentářem níže, že nahoty se v jejich představení objevuje dost. Nejsou jediným divadlem, kde je toto ve hrách pravidlem. Nevím zda je to dobou, která si to žádá, či prostě nový typ avantgardního představení, kde nahota funguje ještě společně s velkým počtem vulgarit, ale je to častý jev a vzhledem k velkému počtu mladých umělců v souboru to nejspíš pro herce není problém. Skladatelku, o které představení pojednává, jsem neznal a ani po shlédnutí tohoto kusu mi není blíž. Jistě toho mnoho složila a tvořila dobře, nejsem si jistý, zda alespoň některé sladby, které zazněly na divadle jí autorsky patřily, ale jinak to byla zvláštní osobnost. Vyžadovala věrnost, ale sama se pelešila s každým druhým chlapem. Neuznávala autority a byla za každou cenu přesvědčená o své pravdě. Nebyla to špatná hra, ale znovu bych si ji nedal. ()
Reklama