Režie:
Ladislav BromScénář:
Karel SteklýKamera:
Jan StallichHudba:
Josef DobešHrají:
Theodor Pištěk, Antonie Nedošinská, Fanda Mrázek, Jan Šebor, Jiří Vondrovič, Vilém Šťovík, Josef Hampacher, Raoul Schránil, Josef Zeman, Karel Fořt (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Fotbalové mužstvo tvoří jedenáct hráčů. A majitel autodílny Kryštof Klapzuba má přesně tolik sportovně nadaných synů. Není divu, že ho jednou bývalý internacionál Hájek přemluví, aby ze svých synů postavil fotbalové mužstvo. Nadšení synové pilně trénují a po několika drobných zádrhelech se začínají dostavovat první výsledky v podobě vyhraných zápasů. Kromě sportovních výsledků dostaví se ovšem také láska, když dva ze synů, Pepík s Jardou, při zkušební jízdě opraveného auta bankéře Šlejhara pomohou Evě Bínové, dceři předsedy S. K. Meteor, a její kamarádce Heleně, které nabouraly auto cestou na chatu. Pepík se totiž při opravování jejich auta do Evy zakouká. Situaci však poněkud zkomplikuje omyl dívek, které se domnívají, že Pepík je synem bankéře Šlejhara. Když se totiž Helenin přítel rozhodne této známosti využít, Helena usoudí dodatečně podle čísla auta, že Pepík je synem bankéře. Helenin kamarád chce tuto známost využít a za skutečným bankéřovým synem zajde, ten však pochopitelně popře, že by Evu znal. To dívku natolik rozlobí, že známost ukončí. Čas však mnohé vyřeší. Klapzubáci odjedou na úspěšné turné plné vítězných utkání doma i v zahraničí, a když se vrátí, nabídne stavitel Bína Pepíkovi profesionální smlouvu. Eva pochopí svůj omyl a s Pepíkem se udobří. A protože se Klapzubova jedenáctka stává novým národním mužstvem, zdá se, že lásku i fotbal čeká mnoho dobrého. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (71)
Jako absolutní fanda fotbalu si těžko můžu nechat ujít Klapzubáky, jenže s tímhle jsem tvrdě narazil. Při proslovu starýho Klapzuby o hraní fotbalu pro radost a poctivému přístupu jsem si vybavil ty naše dnešní namyšlený přeplácený primadonky a-lá Baroš, Ujfaluši, atd. a říkal jsem si Klapzubu na Vás, vy chodící manekýni, ale on i starej Klapzuba by byl na ty naše současný nafoukance krátkej, je by musel trénovat leda tak Hitler, aby byli vůbec ochotní za národní reperezntaci alespoň běhat. Jenže film není o uvách, ale o ději a o emocích atady bohužel snímek zcela ztroskotává. Naprosto nepochopitelně je zde potlačen fotbalový prvek na úkor keců, love story a ničeho. Když si vzpomenu jak Bass ve své knížce líčil ty strhující fotbalové bitvy, které klapzubáci sváděli po celým světě a porovnám to s těma několikvteřinovýma záběrama na nejvyznamnější památky té, které země , který měli zřejmě dokreslit ony fotbalové bitvy klapzubáků po celým světě, doplněné o jeden záběr na fotbalový staidon, bylo mě špatně. Za to milostná část příběhu má ve filmu prostor tři prdele a staví tak do ofsajdu celou fotbalovou složku příběhu, no prostě trapas jak kráva. herecký výkon Theodora Pištěka a názory starýho Klapzuby na fotbal jako takový jsou nejsilnější stránkou filmu a to je po hříchu velmi málo. ()
Fanoušci kopané, k nimž se věru neřadím, si jistě přijdou při sledování této předválečné adaptace románu Eduarda Basse na své, ale ani ti ostatní nespláčou nad výdělkem, jakkoliv milostná linie příběhu je poněkud naivně napsaná, bratrství týmu nepoznamená sebemenší drama, které by napnulo, a vše ostatní je natolik spojeno s oním fotbalovým světem, že to dříve či později musí začít trochu otravovat. Závěr sám ale předlohu aktualizuje novým poselstvím, které umožňuje zpětně nahlédnout celé vyprávění jako jinotaj, a to asi nikoho nenechá chladným – zvláště s ohledem k tomu, že zanedlouho po premiéře přišel Mnichov. Mladí se mají společnými silami zasadit o udržení národní jednoty a nezávislosti – ubránit naše rodné lány. ()
Dnes by se řeklo volná adaptace. O fotbal prakticky nejde a i "díky" tristním záběrům přímo ze hřišť je dokonce na obtíž, ale nutno podotknout, že ani ve knížce nehraje kopaná prim. Stěžejní je ta vznosná idea hry pro radost. A jemná kritika těch nafintěných primadon. Klabzubáci i Eduard Bass by se divili, kam až fotbal zašel... Pro ženské publikum je tu hromada techtlí a sem tam nějaké to mechtle, ale zklamalo mě, že nejzásadnější okamžik knížky, kdy klabzubáci poprvé prohrají (s partou kluků, která si s nimi odmítne začutat), komentuje starý Klapzuba jen tak na půl huby a hned stmívačka. Jinak ale funkcionáři a majitelé klubů, jako by si s těmi dnešními z oka vypadli, inu já na bráchu, brácha na mě, lidi řvali, prásk, seděl... Prohráli jsme devět ku jedné. ()
Ze začátku jsem byl trochu zaražený, co tam dělá Vítová a proč tam není fotbal. Ale nakonec ty vedlejší linie nejsou zas tak špatné, možná lepší, než plané filozofování nad profesionalizací fotbalu. Pěkné miniscénka s Neumannem a Marvanovy vzpomínky na zápas na Kladně, naopak Nedošínskou bych vyměnil (nejen v tomto filmu). A pěkná hláška na závěr: "Čechoslováci, poctiví slovanští sportovci, opět první!" ()
"Svatba to není jako přestup k profesionalismu. Tam se nemůžeš tak snadno dát reamaterizovat a vrátit se do mateřskýho klubu." Nepovažuju za nejlepší nápad vzít fotbalovou knížku, vykuchat z ní fotbal a natočit cosi o první lásce centrforvarda Pepíka Klapzuby. Knížku jsem jako dítě hltal a filmové zpracování mi vždy připadalo příšerné, ale vždycky mě potěší, když slyším, že hrát pro čest a slávu je lepší než hrát o peníze. Já tedy hraju, protože mě to baví. Ale jsem tak trochu profesionál, protože jsem si brilantním čutáním do meruny vykopal nejeden párek s chlebem a s hořčicí. ()
Galerie (4)
Photo © Reiter Film
![Klapzubova XI. - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/109/167109355_0df56e.jpg)
Zajímavosti (6)
- Ve filmu jsou použity záběry z utkání mistrovství světa Československo-Brazílie v Bordeaux a dále pak zápasů: Československo-Bulharsko (1938), Wolverhamptn Wanders (Anglie)-Československo (kombinovaná Sparta a Slávie), Slávie-Janov (1938). (Karlos80)
- Film měl premiéru pouhé čtyři týdny před podpisem Mnichovské dohody. Snímek tak nezaujal jen populárním tématem, ale i vlasteneckým vyzněním. (Zdroj: NFA)
- Ve filmu jsou špatně sestříhány některé fotbalové zápasy. Hráči například na sobě mají v první půli tmavé dresy a ve druhé pruhované anebo je zápas sestříhaný z různých stadionů. (M.B)
Reklama