Režie:
Václav VorlíčekKamera:
Josef IllíkHudba:
Karel SvobodaHrají:
Libuše Šafránková, Pavel Trávníček, Carola Braunbock, Rolf Hoppe, Karin Lesch, Dana Hlaváčová, Jan Libíček, Vítězslav Jandák, Jaroslav Drbohlav (více)Obsahy(1)
Tři oříšky skrývají tajemství a Popelce umožní být jednou obratným lukostřelcem v zelené kamizole, prohánějícím se na koni, jindy neznámou princeznou, před jejíž krásou se i princi tají dech. Cestičku ke štěstí si Popelka najde s pomocí svých kouzelných oříšků a princ přes všechny nesnáze najde svou milou díky tak malému střevíčku, který na nožku padne jen Popelce. (Ateliéry Bonton Zlín)
(více)Videa (1)
Recenze (997)
Ať to beru, jak to beru, tohle je opravdu ta nejlepší pohádka, která kdy u nás vznikla. Pohádkovou atmosférou jenom překypuje, bílé zasněžené pláně, stejně jako sněhem obalené smrky kameře přejí a herecký ansábl je bezchybný, včetně německých zástupců. Klukovsky rozverná a zároveň žensky půvabná Libuška je k nakousnutí a tehdy ještě štíhlý Pavel Trávníček je princ, jak má být. No a světe div se, i Svobodova hudba a "božský Kája" to nekazí a jeho zdejší song je snad jediný, který jsem od něho ochoten akceptovat. Od té doby se Vorlíček tomuto skvostu ve svých dalších počinech ani v nejmenším nepřiblížil. ()
Kriticky hodnotit toto dielko sa hadam ani neda. Je jasne ze to pre mna uz nieje ten magicky zazitok, ako ked som bol krpec, ale stale sa na to pozriem rad. A hlavne, az teraz dokazem docenit ten skvely - nenasilny humor a bezchybne charaktery (ja som si najviac oblubil krala a kralovnu). V tom je Popoluska nedostizna. (8/10) ()
K mému velkému překvapení se téhle pohádce tady v komentářích udělují dvě až tři hvězdičky a kydá se na ní hana... Tak já se jí pro změnu zkusím trochu zastat ;o) Především tady filmově všechno bezvadně funguje. Herci podávají profesionální výkony, výběr lokalit je téměř bezchybný, výprava naprosto báječná. Kromě několika málo pohádek z padesátých let si tady nemusí tvůrci hrát na chudé království, aby vysvětlili nedostatek komparzu nebo podobné obvyklé bolesti našich filmových a televizních pohádek. Dále se mi moc libí velmi přesná stylizace kamsi na rozhraní pozdní gotiky a renesance. Až na určité drobnosti v podobě hospodářského dvora, královského kočáru, přebírané kukuřice a pochopitelně, velké boty v podobě o dvě stě let mladšího barokního zámku Moritzburg (braného ovšem převážně tak, že to není moc okaté), tady všechno povětšinou stylově dosti přesně odpovídá šestnáctému století. To je v prostředí českých pohádek, kde se běžně potkávají reálie ze středověku a z 19. století, aniž by to komukoliv z tvůrců patrně nějak zvlášť vadilo, záležitost naprosto mimořádná a jako historik umění si ji velmi cením... Samozřejmě se můžeme tvářit, že to je "normalizační kýč", může nám velmi vadit zpívající Kája (upřímně, mě tedy vadí), můžeme tvrdit, že "ta původní" Popelka (v normalizačních letech, chudinka malá, ocitnuvší se na indexu) je daleko lepší, ale nic naplat. Kdyby nebylo tohoto filmového zpracování, byla by naše kinematografie rozhodně o spoustu momentů chudší a už kvůli té k zulíbání křehké Šafránkové a té báječné výpravě bychom tenhle film měli rozhodně vzít na milost. Ostatně, zeptejte se na názor malých dětí... Za mě: 80% ()
Pohádka z pera Františka Pavlíčka (mimo jiné Martkéta Lazarová) ani nemohla dopadnout špatně. Úžasně emancipovaná Popelka v neskutečně charismatickém podání Libušky Šafránkové, pohledný princ, který čeká na tu pravou, padoušská macecha, skvělá kamera, chytré dialogy a chytlavá hudba Karla Svobody. Ten geniální krok - natočit pohádku v zimním prostředí - nebyl Vorlíčkův nápad, to jen německá DEFA potřebovala práci pro své zaměstnance v prosinci a lednu (takže díky, NDR). Na tohle dílko můžeme být hrdí, milují ji nejen v Německu (přiznejme si, že zásluhu na jejích kvalitách mají i Němci), ale i ve Skandinávii nebo ve Švýcarsku. Kdysi jí vysílala i BBC s takovým tím "polským" dabingem (všechno namluvil jeden člověk :-). U mě ale stále vedou S čerty nejsou žerty. ()
Dám vám hádanku, a když ji uhádnete.... Poprvé - skvělá Libuška juvenilního vzhledu a Trávník v době, kdy slizem ještě neprýštil. Podruhé - propaganda, zaměřená proti rodinám netradičního typu. A potřetí - Mistr, pějící o nezkušeném ptákovi, co si hledá otvor. Nevíte? Škoda. Dokud nebudete znát odpověď na mou hádanku, budete čtyřiadvacátého krkat linecký u nějaké americké sračky. ()
Galerie (63)
Zajímavosti (183)
- Leona Machálková na svojich oficiálnych webových stránkach tvrdí, že urobiť z obľúbenej rozprávkovej inštrumentálnej filmovej melódie pesničku bol jej nápad. „Pieseň ‚Poslední princové‘ vznikla z môjho popudu. Karel Svoboda bol potešený týmto nápadom, rozvinul hlavnú melodickú tému z filmovej rozprávky a zrodila sa pesnička. Otextoval ju Karel Šíp. Ja som ju spievala pri príležitosti slávnostného večera ANNO TV Nova v roku 1998. Nakoniec sa autor rozhodol dať pieseň Ivete Bartošovej.” V tom istom roku potom skladba s úplne iným textom a názvom "Tři oříšky" vyšla na Bartošovej prelomovom albume "Ve jménu lásky". Dodnes si niektorí ľudia myslia, že skladba so spevom Ivety Bartošovej bola aj vo filme, čo však nie je pravda, lebo skladba zaznela v rozprávke iba bez textu. (Raccoon.city)
- Helena Růžičková (Droběna) si ve filmu zahrála se svým synem Jiřím (kuchtík). (Duoscop)
- Jiří Krytinář (královský šašo) spomína, že počas natáčania hrozila jedna veľká katastrofa: "Presuny z miesta natáčania prebiehali aj lietadlom a raz sme zažili ozajstné dráma, myslím, že to bolo 21. decembra, kedy sme pristávali na letisku a nešiel nám u lietadla vysunúť podvozok. Ako v decembri mrzlo, tak tam zamrzol a automaticky nešiel vysunúť. Až potom ho posádka z veľkými problémami vysunula manuálne, ale nervy to boli. Pristáli sme normálne, ale okolo boli nachystaní požiarnici a záchranárske čaty." (Raccoon.city)
Reklama