Režie:
Petr VáclavKamera:
Štěpán KučeraHudba:
Jiří VáclavHrají:
Karel Roden, Lenka Vlasáková, Marek Daniel, Gabriela Škrabáková-Kreutz, Jitka Schneiderová, Ludmila Engelová, Miroslav Hanuš, Eduard Jenický (více)Obsahy(1)
Film Paralelní světy vypráví zdánlivě obyčejný příběh ze života, jehož variace možná prožil kdekdo z nás. Je to film o našich partnerských vztazích; v této době a na tomto místě. Asi to budete znát. Architekt Kryštof žije již několik let s Terezou. Zatímco pro Kryštofa je nejdůležitějším tématem života jeho práce, Tereza vidí život trochu jinak
Na půdorysu téměř vzorové studie vztahu mezi mužem a ženou se režisér Petr Václav pokusil zachytit postoje své generace a zkratkovitě naskicovat atmosféru naší doby. Neefektní komorní příběh je režírován neklidně a nekonformně, obrazy jsou působivé, ale zároveň jakoby přítomné v každodenní realitě. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (53)
Zvláštní film. Svou nostalgií, melancholií hodně zajímavý, svým pojetím však mimo realitu a logiku. Hlavní postava se nějak na konci filmu stane sebevědomou a nezávislou ženou, problém však je, že celých 95 minut koukáme na to, jak je neschopná se takovou stát, a pak najednou střih, bum bác a hotovo. Psychologicky nevysvětleno, z ničeho nevychází. A to s tím potratem, to je také spíše jako pěst na oko. ()
Pro mě někde mezi *** a ****. herecké výkony až mrazivě přesvědčivé, postavy hluboké, autoři se vyřádili v motivaci lidského jednání, nejistotě, nerozhodnosti. Také působivě ztvárněné sny. Pokud jste pozorní, ve filmu poznáte lidi okolo sebe, možná i sebe samotné. Pokud máte rádi psychologické filmy, jasná volba. Ocení zejména třícátníci s kariérou a bez rodiny :-) Bohužel mě zklamal závěr. Čekal bych velkou pointu, ale neobjevil jsem takřka nic. Proto * až ** dolů. ()
Aspoň jeden film dokázal Václav natočit bez cikánů, chvála za to, jinak sem tam viděl odkaz na Saló a na Postavu k podpírání, dvě jasný scény (zasraný zadky a rakev), kerý k tomu odkazovaly. Viděno znovu po 20 letech a celkem to furt de, jen ten Roden byl poznamenanej tou rolí v tom americkym trilleru,a Vlasáková byla dobrá. Byl v podstatě její film. ()
Každej s každym - Beverly Hills s Rodenem a Vlasákovou. Poselství filmu: vykašlete se na vztahy (stejně byste ve vztahu museli komunikovat s tím druhým a spolupracovat, pch, kdo o to stojí) a žijte pouze prací! Jen tak se z vás stanou alfa samice (to je termín někoho ze zde komentujících). Paradoxně mi Vlasáková po její "proměně" přišla ještě mnohem víc na pěst, než předtím, když měla deprese. Když měla utrženej knoflík u bundy a zaschlou zubní pastu ve vlasech, tak mi byla mnohem bližší. Jedna hvězdička za ty snové sekvence, ty byly nejzábavnější. ()
Kryštof (Karel Roden) a Tereza (Lenka Vlasáková) mají navenek téměř ukázkový vztah. Ale jenom navenek. Tereza se utápí v depresích, a Kryštof jí dvakrát nepomáhá. Když mu něco nesedí, utíká za svojí slovenskou milenkou. Kryštof pracuje jako architekt, a právě dokončuje významnou zakázku, nicméně klient s ní není stále spokojený, což Kryštofovi moc na klidu nepřidá ... Tak já nevím - českou kinematografii přestávám chápat. Většinou se v českých filmech řeší jen manželské krize (viz. všechny Hřebejkovy filmy) nebo drogy (a z toho plynoucí manželské krize). Filmů, které se výše zmíněnému nějak vymykají, se u nás moc netočí - a Paralelní světy také nejsou vyjímkou. Sice po herecké stránce není filmu co vytknout, ale ten pocit deprese a smutku který téměř teče z obrazovky moc nemusím. Uvidíme jestli dokáží čeští filmaři ještě někdy překvapit ... ()
Galerie (8)
Zajímavosti (4)
- Karel Roden byl za svou roli nominován na Českého lva za hlavní roli. (Elisebah)
- Kniha autorky Valérie Valère s názvem „Le Pavillon Des Enfants Fous“, kterou Tereza (Lenka Vlasáková) překládá, u nás nikdy nebyla přeložena, stejně jako další kníhy od této mladé autorky s tragickým životem. (sator)
- Hlavní ženská postava sklidila od mnoha (především) žen sprchu velmi negativních ohlasů. Její představitelka Lenka Vlasáková k tomu po několika letech s úsměvem řekla: "Za Terezu mě nenávidí dodneška. Zdá se mi, že je pobouřila její netečnost, neschopnost poradit si sama se sebou, což jim na začátku jedenadvacátého století připadalo nepatřičné. Žena přece už dneska ví, co má dělat, v žádném případě se nenechává ovládat silnějším partnerem a tak dále. Pro všechny tyhle redaktorky Cosmopolitanů a Harpers Bazaarů to bylo zkrátka něco nepředstavitelnýho. Dokonce i paní režisérka Chytilová za mnou přišla a říkala: 'Jste ve skutečnosti taky taková příšerrra? Čerrrpal ten Petrrr hodně z vás?' Spousta žen si mě s Terezou spojila - vůbec nechápu proč! Já přece nejsem vůbec depresivní." (NIRO)
Reklama