Série(2) / Epizody(11)
Obsahy(2)
Seriál Šógun produkční společnosti FX je originální adaptací románu Jamese Clavella a odehrává se v Japonsku v roce 1600 na prahu občanské války, která rozhoduje o osudu celého století. Lord Joši Toranaga bojuje o život, protože se proti němu spojili jeho nepřátelé v Radě regentů. Když je v nedaleké rybářské vesnici nalezena záhadná opuštěná evropská loď, připlouvá její anglický lodivod John Blackthorne s tajemstvím, které by mohlo Toranagovi pomoct vychýlit misky mocenských vah a zničit obrovský vliv Blackthornových vlastních nepřátel – jezuitských kněží a portugalských obchodníků. Toranagovy a Blackthornovy osudy jsou neoddělitelně spjaty s jejich překladatelkou Todou Mariko, tajemnou křesťankou a poslední šlechtičnou ze zneuctěného rodu. Zatímco Mariko slouží svému pánovi v této napjaté politické situaci, musí skloubit své nové přátelství s Blackthornem, oddanost víře, která ji zachránila, a povinnost vůči zesnulému otci. (Disney+)
(více)Videa (2)
Recenze (195)
Japonské prostředí není mým šálkem kávy, ale tady jsem neměl problém se do něho ponořit a užívat si ho. Stejně tak se povedlo citlivě vyjádřit střet západní a východní kultury. Dobové atmosféře nemám co vytknout a pokud došlo na nějaké to řezání a mlácení, tak jsem neměl ten nejmenší problém. Jen je škoda, že toho nebylo víc. Samotné palácové intriky a celkové politikaření mě bavilo, ale občas toho bylo moc. Naopak málo bylo milostné linky, která mě bavilo svou decentností i chemií mezi oběma aktéry. K hercům nemám absolutně žádnou výhradu a za hlavní hvězdu je tu naprosto úžasná Anna Sawai. Tak snad se v druhé řadě dočkáme nějaké té bitv, která tady zoufale chyběla. 85% ()
Shogun láká na poměrně odlišný typ seriálu, ale přesto své Holywoodské kořeny nezapře. Asijská, zejména Japonská kultura mě osobně přijde fascinující, a tak mě místy až trošičku mrzelo, že seriál na ni pohlíží velmi silně naší euroamerickou optikou, kterou nám divákům zprostředkovává právě hlavní postava. Spousta scén a momentů je vyhrocených a působivých právě díky tomu pomyslnému střetu dvou kultur - tedy toho, co my, Evropští diváci, přirozeně očekáváme a toho, co se na obrazovce. Musím říct, že jsou místa, kdy to působí uměle. Jinými slovy ne všechny události dávají perfektní smysl, řada z nich spíše udržuje hlavní postavu, jakožto jediného evropana, v popředí. Nechci být ale přehnaně kritický, jsou to detaily, které jen Shoguna tak trochu "vrací na zem". Je to kvalitní, zajímavé dílo, ale není jedinečné... 8/10 ()
Vynikající! Lepší, než jsem čekal a lepší, než jsem po prvním díle myslel! Tvůrci měli nastudovanou nejen verzi z roku 1980, ale také clavellovu knihu a skutečný příběh Williama Adamse a šli absolutně vlastní cestou. První epizody jsem značně srovnával s verzí z roku 1980 a musel si zvykat - ve staré verzi se mi líbily mnohé postavy mnohem víc - Rodriguez, jezuité, Jabu, atd. Jenže postupně jsem si začal zvykat. Cosmo Jarvis byl totálně jiný Blackthorne, než Richard Chamberlain a Anna Sawai byla totálně jiná Mariko, než Yoko Shimada, pokud mám ale něco jejich vztahu vyčítat, pak, že netrval déle (což mě doopravdy zamrzelo - přál bych si ho stejně dlouhý, jako v seriálu nebo v knize). Na druhou stranu, mnohé věci byly přesnější v této verzi - například záchrana Rodrigueze, únik lodí z Ósaky, žádost o založení čajovny v Edu nebo takové detaily, jako plavání či napití z prázdného šálku. Od okamžiku, kdy se Blackthorne začal zabydlovat ve vesnici, mě seriál začal bavit víc, než stará verze - do značné míry i zásluhou postavy Fuji, kterou ztvárnila Moeka Hoshi. Sledoval jsem její charakter společně s Mariko a velmi se mi líbilo jejich jemné herectví - drobná gesta, výrazy tváře, hra očima (chvíle, kdy si vyžádá od Blackthorna pistole). Tehdy jsem si sedl a doplnil tady na ČSFD několik historických zajímavostí. Specifické bylo, že jsme seriál koukali doma všichni, včetně našich patnáctiletých Prťat. Prťata na rozdíl ode mě hned věděla, co je nattō - já musel googlit (viz zajímavosti). Epizodu 8, kterou by běžný divák ohodnotil jako díl, ve kterém nenastala žádná zajímavá akce, ocenila jako jednu nejlepších (nejvíc je pobavila scéna, ve které jezuité obhlížejí místo na kostel a zjišťují, že jejich sousedy budou gejši). Ale abych se vrátil k mému pohledu - od okamžiku střelby z kanónů jsem pochopil, že tvůrci adaptují příběh značně po svém a začal si říkat, že nevím, co bude. Velmi však oceňuji, že se příběh nakonec vrátil k originálu. Představuji si, že scénáristé prošli knihu, historii a verzi 1980 a řekli si: "Dobře, jak to asi mohlo realisticky vypadat doopravdy?" Mnohé důležité momenty z knihy zakomponovali, ale jinak, než kniha - nejvíc se mi líbilo, když v samotném závěru Toranaga vypráví Jabuovi, co se stane - toto bylo v knize také, ale jinak a současná verze to podle mě znázornila lépe. ■ Napsal jsem ještě dvě zajímavosti. ■ Velmi jsem si užíval Hiroyukiho Sanadu, kterého mám rád od doby, co jsem 15x viděl Soumračného samuraje. ■ Dodatečně googlím a zjišťuji, že Išido v seriálu vypadal téměř přesně stejně jako skutečný Mitsunari Ishida. ■ Pokud bych měl kritizovat, tak, že v knize Blackthorne komunikuje s Mariko portugalsky a latinsky (Mariko je podle knihy jedním z mála Japonců té doby ovládajících latinu). Angličtina mi překážela už ve verzi 1980. Nicméně jsem realista. Nedá se chtít vše. ()
Jako důstojná a slavné románové předloze celkem věrná adaptace o střetu dvou odlišných kultur to funguje výborně, i přes některé menší odchylky v ději. Ambice tvůrců byly ale zjevně mnohem vyšší. Snaží se totiž udělat ze seriálu výstavní skříň japonských dějin a tradiční kultury, a k tomu (asi) i uspokojit chutě mainstreamového publika, rozmazleného Hrou o trůny a podobnými krvavě intrikánskými opusy. A i když se jim většinu času daří tyto dva přístupy dobře vybalancovat, v samém závěru se tak trochu střetnou - a pochopitelně to není historická přesnost a logické jednání postav, kdo vyhraje. Což je velká škoda, protože jinak se jedná skoro ve všech ohledech o vysoce nadstandardní počin. ()
Dokoukáno, dobojováno. No, těch bojů mohlo být více, ale co...bylo to komorní, detailní a precizní. Sanada, můj letitý oblíbenec, výborný. Stačil trochu jiný pohled, nepatrný pohyb koutku úst, bylo to dokonalé. Precizní Japonsko své doby a těžký život v něm, předložený do posledního, bravurního detailu. Krásná Mariko a těžký život žen. Na Cosma Jarvise jsem si zvykala , pořád mi připomínal těžkopádného medvěda troch cinklého mírnou retardací, leč v posledním díle si to napravil. Celkově skvělý zážitek. ()
Galerie (157)
Zajímavosti (9)
- Předobraz Johna Blackthorna (Cosmo Jarvis), William Adams (1564–1620), připlul do Japonska v roce 1600 na lodi De Liefde (Láska nebo Milosrdenství). Původní název této lodi byl Erasmus, podle učence 16. století Erasma Desideriuse Rotterdamského. Na zádi nesla jeho dutou dřevěnou sochu. Tato socha je jediná část lodi, která se dochovala (aktuálně v Národním muzeu v Tokiu). K přejmenování došlo z důvodu souladu se jmény ostatních čtyř lodí flotily. (Jirka_Šč)
- Hatamoto byla důstojnická hodnost, přeložitelná jako „strážce vlajky“ nebo „muži shromáždění kolem vlajky“. Člověk s touto hodností měl právo osobní audience u šóguna. (Jirka_Šč)
- Režisér Emmanuel Osei-Kuffour v oficiálnom podcaste rozpráva o tom, ako monológ Lorda Toranagi (Hiroyuki Sanada), ktorý ukončil epizódu, nebol v scenári, a záver epizódy mal byť len jednoduchý tichý moment. Avšak Hiroyuki Sanada prišiel s návrhom monológu, ktorý môžeme vidieť vo finálnej verzii epizódy. (drake31)
Reklama