Režie:
Orson WellesHudba:
Heinz RoemheldHrají:
Rita Hayworth, Orson Welles, Everett Sloane, Glenn Anders, Ted de Corsia, Erskine Sanford, Errol Flynn, Richard Wilson, Arthur Tovey, Jessie Arnold (více)Obsahy(1)
Michael O'Hara (Orson Welles) se proti svému přesvědčení nechává najmout na loď jako člen posádky na jachtě Arthura Bannistera (Everett Sloane), plující do San Franciska. Pluje s nimi i Grisby (Glenn Anders), Bannisterův právní partner. Bannister má manželku Rosaile (Rita Hayworth), o které se zdá, že má Michaela mnohem raději než svého manžela. Poté co zastaví v Sausalito, Michael přistoupí na Grisbyho šílený plán zkonstuovat falešnou vraždu sebe sama aby mohl nepozorovaně utéct. Michael za to chce 5000 dolarů, aby mohl utéct spolu s Rosaile. (Revolver)
(více)Recenze (99)
parodie. orson vidici a ridici sam sebe jako drsnaka. ()
Značně nevyrovnaný film. Marná sláva, na Gildu to nemá. ()
Rita Hayworth si každú scénu, v ktorej vystupuje, berie nekompromisne pre seba. Je neuveriteľne príťažlivá a len to môže byť závažím, ktoré preváži v rozhodnutí, že Michael v podaní Wellesa nakoniec zostane na lodi keď tam privezie starého Bannistera. Postupne podľahne jej šarmu a snaží sa ju vymaniť z hnilého prostredia, v ktorom sa pohybuje. No keď ona povie NIE, viete, že tu niečo smrdí. Zošnúrovaná spleť vzťahov sa dá pri druhom zhliadnutí rozlúsknuť a viac a viac vychutnať. Nad motiváciami postáv sa dá uvažovať a i okamžite spochybňovať... nesedí mi pozývanie Michaela na loď práve starým Bannisterom, aký dôvod mal k tomu práve on? Pri ďalšom zhliadnutí však odhaľujem aj kopec nedotiahnutých vecí - Michael sa po bitke s Broomom odprace kdesi do schátralého domu kde tancuje s Elsou aj keď žiadna hudba nehrá. Následná scéna s políciou ide absolútne do stratena. Ďalšie teátro je keď dorazia do San Francisca a Bannister mu odkazuje, že ho zoberú autom. Keď dokončí vykecávačku s Grisbym, tak ide k autu, no tam mu už len šofér odovzdá kufor. Korunu celému dá šaškáreň zo súdnej siene v podobe krížového výsluchu samého seba v podaní Bannistera. Ďalší z filmov vo Wellesovej kinematografii, pri ktorom štúdio bohužiaľ zasiahlo a strihalo a celé dielo trpí nekonzistentnosťou. Je krásne natočené, parádne skrz siahodlhú zoomovačku bez strihu pred súdom či skrz výber zrkadlovej siene ako lokácie pre finálne zúčtovanie, ale do priemeru ho aj tak posiela scenár, miestami dosť tuctový, naivný, ktorý vzťah Michaela a Elsy drží v kŕči. ()
Vrcholná scéna v zrcadlovém bludišti (pořád si okládám otázku, jak tu scénu, sakra, natáčeli???) podle mě strčí do kapsy i celého dvouhodinového Kanea. Samozřejmě svým komentářem nechci nějak zvlášť pobuřovat, ale tady musím hodnotit zcela subjektivně. Toto má chytrou zápletku, skvělý děj, vizuální stránka také není marná. A oproti Kaneovi má tohle formu i obsah (ten mi u kejna odletěl z mé postupně se rozptylující pozornosti bůhví kam). ()
3* za najkomickejší súdny proces a skvelú scénu v zrkadlovom bludisku. ()
Zpočátku příjemně znepokojivé a místy vtipné, později dějově zmatené či lehce debilní (producenti se doufám smaží v pekle). Formální stránka ovšem skvostná. ()
Je to skoro klasický film-noir, až na to, že je tam dost slunce, ale Rita Hayworth je opravdu klasická noirová mrcha. Jinak ale tomu chybí švih a tempo, aby to patřlo mezi nejlepší ve svém oboru. A zrcadla jsou zrcadla. ()
Je radost sledovat vytvarnou stranku, Wellesuv film opet obsahuje nekolik zapamatovanihodnych napadu, v tomto ohledu jsem byl nadmiru spokojen. Ale u noiru mi precejen neco chybelo. Mam rad, kdyz me pribehem, motivacemi postav atd., ktere si divak sam muze tezko dovodit, provede hlavni hrdina s typickym nadhledem. Nebo si divak konstruuje vlastni verze a ty jsou potvrzeny nebo vyvraceny, u Damy ze Sanghaje me rozuzleni vypraveni a jak se k nemu dospelo docela zklamalo. Ale bez poradne femme fatale by to nebylo ono, Rita navic vstupuje do deje pomerne brzo a cely film se toci kolem ni. ()
Příliš zmatené. ()
Překombinovaná zápletka. No a vášeň ze sebe asi vinou slabého scénáře nedostala ani Rita, jakkoliv nádherná. ()
Hloupoučký hlavní hrdina (a ostatní neživotné postavy), směšný Wellesovo (pokus o) irský akcent, naprostá fraška u soudu, blonďatá Rita... Svět se v prdel obrací; nu holt i mistr tesař se někdy utne... Že je film sešitý horkou jehlou je konec konců asi to nejvýstižnější tvrzení. Překvapivě jen za 2*. ()
Film, který Orson Welles natočil z nouze ctnosti, jelikož nutně potřeboval peníze na dokončení svého muzikálu a výměnou za to slíbil, že bez jakýchkoliv dalších finančních odměn se ujme režie dalšího filmu. Wellesův hrubý střih se produkčnímu vedení opětovně nelíbilo. Zápletka byla v původní verzi záměrně matoucí a trpěla nedostatkem detailů k jejímu vyřešení. Navíc scénář neobsahoval ironii a náznak černé komedie, proto soudní scéna působí fraškovitým dojmem a do celkového konceptu absolutně nezapadá. Welles se původně rozhodl pro autenticitu scén tím, že veškeré scény natáčel výhradně v exteriérech a za pomocí dlouhých záběrů, což se vedení nezamlouvalo, jelikož nemělo kontrolu nad vzhledem záběrů, které by se za normálních okolností natáčely ve studiu. Rozsáhlá objednávka úprav a opětovného natáčení se razantně protáhlo a prodražilo, a Welles si opakovaně pohoršil ve filmovém průmyslu svoji reputaci. Produkční zásah se zapříčinil o to, že celkový styl vyprávění je nesourodý, a zbytečně odvádí pozornost od vražedného spiknutí, i když občasné záblesky představivosti a chytrosti režie nechybí. Rita Haywort, tehdejší manželka Wellese, je schopna po celou dobu na sebe strhávat veškerou pozornost díky svému neodolatelnému šarmu i přesto, že její úprava vzhledu v tehdejší době pobouřila celou společnost, a zároveň vrhá stín i na herectví Wellese, jehož irský přízvuk byl poměrně ošemetný. Závěrečné vyvrcholení děje začínající útěkem ze soudní síně nabízí skutečně brilantní střih v čínském divadle a perfektní závěr v zrcadlovém bludišti, kde Welles předvádí svůj editační a nezpochybnitelný vizionářský talent. Stylisticky necelistvé, ale obsahově stále bohaté. "Maybe I'll live so long that I'll forget her. Maybe I'll die trying." ()
Wellesove kamerovo-strihove hratky (herecky ale ide len na pol plynu) a najma "sex fatale" Rita (sukezne plavky, vecerne roby, cigareta, nasvietenie - ach!) v inak banalnom pribehu o zrade, intrigach a nenaplnenej laske. Rozbehne sa to az v poslednych dvadsiatich minutach po zdrhnuti zo sudu a naslednej prenasledovacke (legendarna zrkadlova scena ma nijako neodstrelila). Zaber s odrazom Rity skakajucej do vody v dalekohlade, zaberom na svoju dobu revolucnym! 7/10 ()
Poněkud překombinované, se slabě zpracovanými motivacemi postav. Každopádně Rita Hayworth neskutečn krásná jako vždy. ()
Vizuálně naprosto oslnivá záležitost, po stránce dramaturgický to trochu hapruje, ale klady zdaleka převažujou. Vládne mírně halucinační, hypnotická atmosféra, cca do půlky filmu divák moc neví, na čem je. Poměrně komplikovaná zápletka se jakž takž vyjasní až pak. Do tý doby je to atmosféru budující karneval, v němž učinkuje jedna femme fatale a tři podivní, nepříliš čitelní chlapíci: ironický glosátor Welles pod vlivem oné fatální dámy a dva silně podezřelí právníci. Nutno zménit fenomenální kameru... Hodně zvláštní a hodně zajímavá podívaná. ()
K dokonalosti tomu něco chybělo. Rita byla skvělá a opravdu přesvědčivá. Orson Welles dobrák od kosti, poeta, všeuměl. Bylo to napínavé, ale ne moc. Bylo to k zamyšlení, ale ne moc. Prostě víc než čtyři tomu dát nemůžu. Ale jinak to bylo skvělé. ()
Zklamání, hodně slabý .. ()
Podle mého dobrý scénář, který se ale nepovedl režisérsky zpracovat. Film kulhá, nemá atmosféru, resp. stále ji nabírá a vzápětí ztrácí. Je to škoda, protože kostra příběhu, jakož i řada scén a dialogů, jsou vybroušené. Ale ty klenoty se spojily nekvalitní šňůrou, na kterou se navíc navlékla i kopa balastu. ()
Reklama