Obsahy(1)
Romantická komedie z prostředí statistického úřadu. Nenápadný pracovník Novoselcev se pod záminkou služebního postupu, pustí do románku se svojí šéfkou - Kaluginovou. Té je zpočátku jeho nešikovné dvoření na obtíž, ale časem mu sama začne dávat přízeň najevo. Oba osamělí jedinci, se navzdory všemu do sebe zamilují... (5150)
Recenze (15)
Ukázka kvalitní sovětské komedie, kterou jsem zřejmě nejen já pokládal za neexistující druh. Předělávka režisérova původně dramatického textu zachycuje velice civilní a obyčejný příběh úředníka Novoselceva, který se nejprve zištně uchází o svou nadřízenou Kaluginovou. Střet velmi chaotického a nejistého Novoselceva se škrobenou a jedovatě odměřenou ženou dá vzniknout spoustě vynikajících dialogů i střídmých a uvěřitelných situacích, které rozesmívají právě svojí obyčejností a nestylizovaností. Ve filmu se tak prolíná poctivost divadelních dialogů, televizně úsporná režie a nádherně melancholické lyrizující vsuvky, kde se působivá hudba i texty prolínají se záběry nastupujícího jara v Moskvě. Ačkoli je Sluzhebnyj roman neuvěřitelně dlouhý, navozuje velice příjemný a familiérní tón, který mě osobně zcela pohltil a nebýt v závěru trochu laciného kouzlení s příběhovým schématem, byla by tahle melancholická projížďka sovětskou minulostí absolutně bez chyb. Za pochvalu určitě stojí brilantní stavba filmu, z něhož se vyloupávají pěkné epizodní motivy a především herecký koncert dvojic Miagkov-Frejndliková a Basilašvili-Nemoljajeva. A samozřejmě i těžko přehlédnutelný satirický podtón, který zasahuje absurditu konání aktivní "straničky" Šury. V provonání s hollywoodskou romantickou komedií je tenhle film snad z jiné dimenze a to musím zdůraznit, že tenhle žánr patří k mým nejméně oblíbeným. Pět hvězdiček za nádhernou atmosféru. ()
Točit romantické komedie v délce kolem tří hodin asi nemá ve zvyku mnoho režisérů, vlastně neznám žádného takového kromě Eldara Alexandroviče Rjazanova. Měl jsem ale už s ním skvělou zkušenost v podobě Ironie osudu, na kterou jsem se díval 4 roky nazpátek rovněž na Silvestra a nezklamal mě Rjazanov svou rozsáhlou hříčkou ani tentokrát, ačkoliv... dostával jsem se do toho během první půlhodiny trošku obtížněji a také přeci jen jsem tu v rámci romantického žánru postrádal nějaké pohledné ženské stvoření, jakým v Ironii osudu rozhodně byla Barbara Brylska. Na zdejší „soudružku“ ředitelku s kovaným výrazem a typickým kancelářským účesem jsem si déle zvykal, ale postupně jsem jí jako postavu vzal na milost o to víc, když se ze Služebního románu stávalo současně i výrazně psychologické drama o neobvyklém (a často i vtipnými až groteskními příhody naplněném) vztahu na pracovišti. Velice dobře napsaný scénář s podrobným vývojem vztahu a inteligenntími dialogy hravě obhájí i dlouhou stopáž a Andrej Mjagkov v hlavní roli ušlápnutého nesmělého úředníka s rafinovaným plánem mě svým výkonem a něžně uhlazeným humorem velice bavil. Přestože jsem od pana režiséra očekával jistou kvalitu, opět se do jisté míry neubráním překvapení nad tím, jak se ve Sovětském svazu minimálně v 70. letech velkým a neotřelým romantickým filmům opravdu dost dařilo. [75%] ()
Pro Rjazanova mám velkou slabost. Jeho romance jsou naprosto přesně ukotvené v době slavného "budování lepších zítřků" a nabízejí zajímavý pohled, jak se v tehdejším socialistickém Rusku skutečně žilo. Ale to, co mě nejvíce okouzluje, je jeho tragikomický pohled na pomalé, postupné sbližování zdánlivě nesourodého páru. Na dvojici, která už má leccos za sebou a do nového vztahu vstupuje se strachem a obavami, ale i s úžasným odhodláním. Je to tak lidské, bez příkras a zbytečného kalkulu. A mě to pokaždé znova a znova totálně odrovná. ()
Tento film hodnotím poměrně vysoko přesto (nebo spíš právě proto), že obecně mívám se sovětskými komediemi problém - nepřijdou mi legrační a moc mě nebaví. Tato komedie je ale výjimečná tím, že je místy opravdu vtipná a jakýmsi svěžím způsobem zábavná. Žádný prvoplánový, nucený humor typu "jé, on zakopl/přeřekl se/zatvářil se jako šašek", nýbrž film který je místy ironický, místy nostalgický, romantický, úsměvný. Všichni herci hrají na výbornou a jejich postavy si vás získají, například výborná sekretářka Liji Achedžakovové - умереть не встать! Dovedu si představit, že by podobnou komedii (navzdory některým typicky sovětským reáliím) mohli natočit i leckde jinde... A to považuju za ohromný klad! Až se divím, že tenhle film se u nás nikdy neprosadil... ()
Nějakou dobu jsem přemýšlel, jaké adjektivum tenhle film charakterizuje nejlépe, až jsem zůstal u jednoduchého slova ,,příjemný". Nesmírně příjemný. Služební román je totiž natolik jednoduše stravitelný a milý snímek, že se musí zalíbit snad každému a i když jsou dvě a půl hodiny na romkom nesmírně dlouhá stopáž, tomuhle kousku to perfektně sedí. Výborná romantická atmosféra, spousta inteligentně vtipných hlášek i situací, úžasná hudba (!), vynikající hlavní i vedlejší postavy... Pokračovat bych mohl dlouho, ale asi je to už zbytečné. Zkrátka výborný film, o to působivější kvůli době a zemi, v jaké vznikl. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (2)
- Dveře od kanceláře šéfky jsou v jednom záběru viditelně jenom kulisa. V čase 45:35 Věra přijde do práce, chytne za dveře do kanceláře šéfky a ty se pak celé zahýbají, což by polstrované dveře dělat neměly. (Proste..Jana)
- Anatolij (Andrey Myagkov) se jde omluvit za své chování na večírku a pošle Věru zeptat se šéfky, jestli ho přijme. Věra drží v ruce složku na papíry, vejde, ale když je pak v záběru v kanceláři, složka se ztratí a Věra má ruku v kapse. (Proste..Jana)
Reklama