Režie:
Jaroslav DudekScénář:
Jaroslav DietlKamera:
Jindřich NovotnýHudba:
Jan F. FischerHrají:
Jiřina Švorcová, Petr Haničinec, Josef Langmiler, Dana Medřická, Jana Boušková, Jan Potměšil, Vladimír Menšík, Hana Maciuchová, Zdeněk Řehoř (více)Epizody(12)
-
Anna nastupuje (E01)
-
Příběh zeleninové Jiřinky (E02)
-
Příběh šéfova zástupce (E03)
-
Příběh řeznice Lady a skladníka Oskara (E04)
-
Příběh starého Dominika (E05)
-
Vítězství prodavačky Kaláškové (E06)
-
Příběh učednice Zuzany (E07)
-
Příběh dvou pokladních (E08)
-
Příběh důchodkyně Kubánkové (E09)
-
Příběh šéfova syna (E10)
-
Svatba lahůdkové Olinky (E11)
-
Vánoce Anny Holubové (E12)
Obsahy(3)
Ľudské príbehy spoza pultu fiktívneho socialistického obchodu... Prvý diel seriálu Anna nastupuje vovádza diváka do jedinečnej predajne potravín, ktorá je niečím neobvyklá. Je akoby z inej krajiny - plná tovaru, dokonca aj zo zahraničia. Dalo by sa povedať, že pripomína Tuzex z tých čias. Anna Holubová nastupuje na miesto predavačky na oddelenie lahôdok. Jedinečnosť príbehu od začiatku stavia na skvelých dialógoch, situačnom humore a opravdivých ľudských vzťahoch. (RTVS)
(více)Recenze (424)
12/12 Kdo to viděl celé, ví, že jde o rok života jedné prodavačky, která prochází nástupem do nového místa, výchovou svých dvou dětí. Vyrovnává se s bývalým manželem a nakonec získá nového partnera. 12 příběhů odehrávajících se ve 12 měsících je pak také věnováno vždy jedné postavě z Annina okolí. Jde o románový příběh a stejně jako jsou fiktivní jeho hrdinové, tak přistupuji k jeho reáliím. Teoretizovat by se dalo mnoho o tom, jestli zrovna Anna Holubová pracovala v jediné dobře zásobené samoobsluze a jestli taková někdy v Praze vůbec existovala. Dalo by se dojít k mnoha závěrům, včetně toho pamětnického, že jde v podstatě o prodejnu určenou pro cizince, která je ovšem v seriálu otevřená každému. Nicméně je také zajímavé, že při Annině návštěvě jiné prodejny je tato vyloženě vybílená. Osobně si na seriálu nejvíce užívám jednu z vrcholných rolí Hany Maciuchové, která své Olince Škarapesové dala hodně půvabného humoru. Za nejzajímavější tedy považuji její díl, ve kterém se vdává nikoli za svou lásku, ale za vilu a zajištěného manžela. Posvatební hostina následně rozbouřená příchodem Jiřího Hrzána patří do pomyslného zlatého fondu. Pakliže se seriál často hodnotí z principu špatně, je to jen zbabělým souhlasem s něčím, co by tak "mělo být". Lze snad popřít kvalitu výkonů například Vladimíra Menšíka nebo Dany Medřické? Seriál není perfektní, ale jeho slabá místa jsou pouze tam, kde přehrává mladá Jana Boušková jakožto puberťačka řešící své citové problémy skrze členství v SSM. To jsou ostatně jediná místa, která nám, kromě proslovu před Silvestrem, připomínají jiné problémy, než-li jsou ty, které hravě rozlouskne každá hokyně z lahůdek. ()
Pozor, pozor súdruhovia a súdružky v zidealizovaných socialistických potravinách sa objavila angažovaná "Žena za pultom", ktorá za svoju politickú činnosť získala Vyznamenanie za zásluhy o výstavbu, Rád práce, Striebornú ihlicu Ligy priateľstva medzi národmi NDR, Cenu Víta Nejedlého, Cenu SČDU, titul Zaslúženej umelkyne, Cenu Československého rozhlasu, Cenu Jaroslava Průchy, Rád Víťazného februára, Štátnu cenu Klementa Gottwalda, Medailu J. K. Tyla a titul Národný umelec. Kto je táto žiarivá socialistická červená hviezda? No predsa zaritá komunistka a eštébačka Jiřina Švorcová. Navyše tiež bola členkou rady zväzov a odborov, kandidátkou a členkou ÚV KSČ a predsedkyňou Zväzu českých dramatických umelcov (do roku 1989). Po roku 1968 pomáhala s budovaním normalizačnej kultúry, stala sa hlasom Anticharty. V roku 1996 se neúspešne pokúšala kandidovat za KSČM do senátu a pravideľne účinkovala na komunistických volebních mítingoch. To je teda vskutku nechutná kariéra, ktorú ukončila novembrová revolúcia v roku 1989. Potom už mohol každý bez strachu povedať, že Švorcová a aj televízny seriál "Žena za plutom" je hnusný komunistický odpad! ()
Zatímco v Americe se o pár let později rozplývali nad erotickými scénami z 9 a 1/2 týdne, či Základního instinktu, naše pokroková socialistická kultura měla již v roce 1977 svou legendární postelovou scénu Haničinec kontra Švorcová, která byla napodobována všemi možnými filmáři až do počátku 21. století...Prostě světe, kam se na nás hrabeš :-) ()
Máte mne za blázna, že dávám plný počet hvězdiček? Nepokrytě přiznávám, že tenhle seriál jsem viděl v TV když mi bylo 15 a zrovna jsem byl prvním rokem na učňáku... jako Prodavač (sice elektrotechnického zboží, ale pořád prodavač), a proto mne tento seriál nesmírně zaujal, protože se týká mojí profese, kterou patrně budu po maturitě vykonávat. Chtěl jsem se podívat, jak to chodilo za komunistů ve kšeftě, a musím smutně konstatovat, že prodavač, to byl tehdy NĚKDO, kdežto dnes je to ten hejpočkej a zákazníci považují za trapné jej vůbec oslovit, a jakmile se dozvědí, co potřebují, okamžitě utíkají od prodavače co nejdále... Já to zažil při praxi, takže vím, o čem mluvím. A tak dávám pět hvězdiček hlavně jako poctu všem prodavačům, kteří byly za komunismu oblíbení a kdo měl za známého prodavače, ten byl hvězda a každý si prodavače předcházel, jen aby dostal podpultovku. Pět hvězdiček pro všechny prodavače! ()
Myslím, že o moc líp už se to natočit nedalo. Alespoň v hranicích žánru našich útulných normalizačních seriálů určitě ne. ()
Nevim,videl jsem jen jeden dil, ale moje babicka rika, ze je to uzasne, tak ji budu verit. ()
Je mi jedno že to je komunistická sračka. Ale není mi jedno že je to k uzoufání nudná sračka. ()
Všichni zde tento seriál kritizují, nevím dost dobře proč...Jiřina Švorcová hraje svoji roli skvěle, Petr Haničinec a Josef Langmiler se také předvádí v dobrém světle, takže nechápu, co všichni na tomto seriálu vidí...Jasně, v samoobsluze jsou regály zaplněné zbožím, přičemž ve skutečnosti asi takto "narvané" nebyly, ale jak by to vypadalo, kdyby jste koukali na poloprázdnou "sámošku"? Asi by to moc nezapůsobilo, že? A co dodat k tomu, že jde o komunistickou agitku? Sám ani nevím, snad jen to, že jaká byla doba, takové se točily filmy a seriály. Musíme se na to dívat z pohledu 70. a 80. let, ne z roku 2008! My teď víme, co bylo tehdy špatné a co ne, takže je pouze na nás, jak budeme totalitní díla brát...Mimochodem, nejsem zastáncem komunismu, ale nemohu říct, že by mě Žena za pultem nějak pobuřovala. Toť můj názor, nemusíte s ním souhlasit, ale máme demokracii, tak jsem ho chtěl jen vyjádřit, neodsuzujte mě za něj a věřím, že se najdou i takoví, kteří s tím mým budou souhlasit. P.S. Napsat komentář k tomuto seriálu se mi nikdy moc nechtělo a stále jsem to oddaloval... Zaujaly mě komentáře těchto uživatelů: Oskar, Bart, hacho. Velice hezky to vystihl také fantoci, k jehož komentáři bych doplnil, že výjimku tvoří jen Nemocnice na kraji města a Chalupáři. ()
Lidské, ale žel až příliš a poplatné, tak bolestivě a okatě poplatné jiné politické éře. Lidé se na to nechtějí dívat z logického důvodu, problémy uměle nadnesené nikoho nezaujmou.!!! Hvězda jedna rudá z nostalgie padá. ()
Normalizační brutka, tak jak to mám rád. Švorcka za pultem je taková seriálová ségra Okresu na severu a Muže na radnici. To byla panečku doba :-)) Skoro co rok, to nějaký kultovní seroš, dávkovaný na páteční večer :-) ! ! ! Kam se na to hrabou dnešní Ordinace... Tyhle pekelnosti s odstupem času nelze nemilovat .-)))). * ()
Dvě hvězdičky patří komunistům, jak pěknou propagandu si natočili... ()
Seriál o poctivé prodavačce Anně Holubové, která svým hřejivým jednáním zpříjemňovala zákazníkům nakupování. Pokud někdo poukazuje na to, že zásobování onoho obchodu bylo nadstandartně přehnáno, tak asi nikdy neslyšel o podpultovém zboží a směnném obchodě. Zboží bylo tehdy relativně dost, pouze se nedostalo do prodeje a bylo směňováno za něco jiného. Tak vznikaly paradoxy doby, kdy tehdy žádaný bycikl značky Favorit nikdy žádnou prodejní plochu nepoznal, ale všichni na něm jezdili. Sice to nic nemění na tom, že seriál je to slabší, ale já musím přihodit nějakou tu hvězdu kvůli fanatismu zdejších protisocialistických bojovníků, z nichž většina v té době ani nežila nebo maximálně za sebou tahala kačera. Je třeba si uvědomit, že v té době v tomto státě žili stejní lidé jako dnes, akorát dnes všichni popírají, že tehdy byli Jiskrou, Pionýrem či Svazákem. Já jsem tím vším byl, aniž jsem o to někdy projevil zájem. Prostě to byla taková doba. ()
Nedávám odpad, i když mne k tomu tohle křečovité ujišťování o skvělosti socialismu vybízí. Ale pan Dudek to u mne alespoň na jednu hvězdu vytáhl. ()
Normalizační průjem z dob reálného socialismu referuje o životě a starostech obyčejné prodavačky Anny Holubové v podání nesympatické soudružky Jiriny Švorcové.Místo aby si vzala holící strojek a oholila si ten knírek co jí pučel pod nosem tak chodí a dává ty svoje debilní rady všude okolo.Ikdyž sama má život v troskách.Fuj je to hnus fialovej.Nebo spíš červenej. ()
Velice milý, poklidný, dvanáctidílný seriál s nádhernou hudbou o jedné fortelné prodavačce, která "začíná od znova". Humor i drama, nezbytná dávka naivity, jež je ovšem oproti současné seriálové naivitě zcela vstřebatelná, velmi lidské příběhy, skvělé se vyvíjející osobní život Anny Holubové a vynikající herectví. A těch pár hesel? "Máme prodejny o kterých se nám ani nesnilo a my do nich zavádíme živnostenské zlozvyky!". To jen aby to Dietlovi prošlo. ()
"Dědo!" (podá mu balíček cigaret z ciziny) "Ale jsou tak slabý, že si zapalte dvě naráz a ještě k tomu šňupejte marihuanu." Cituji jednu roztomilou etudku Hany Maciuchové, která je potom též klíčovou účastnicí scény, kvůli které tento seriál rozhodně stojí za vidění. To když v jedenáctém díle nakráčí na její svatbu Jiří Hrzán, čas se zastavuje, Země se přestává otáčet a najednou nevíte, v jaké jste dimenzi. Geniální scéna, která ale vyzní právě jen v kontextu průměrného normalizačního seriálu, v němž působí jako vlk v ovčinci, a pro niž přidávám hvězdičku; seriálu jako celku dávám dvě. Legendární Anna Prodavačka je v podání neméně legendární Švorcové kupodivu příjemná postava (z Pláteníkovy manželky v podání téže soudružky v Okresu na severu jsem měl mnohem horší dojem). Zbožím (i luxusním, jako např. Martel nebo banány) "neskutečně" přetékající regály modelové samoobsluhy myslím dnes už nemá moc cenu řešit. Realita problémů v sektoru prodejen potravin je zde samozřejmě falšována, ale to se u normalizačních (a zvláště Dietlových) fiktivní svět "reálného" socialismu vytvářejících seriálů rozumí jaksi samo sebou. Komoušská propaganda zde má prostor nepatrný, vlastně jde v průběhu celého seriálu (kromě dcery, která najde smysl života v SSM) jen o několik málo rozhovorů či narážek vedoucího prodejny - tu s oblastním nadřízeným, tu se spolehlivou Annou. O to důrazněji však při nich zaznívá, jak se všechny tyto tři postavy považují za komunisty ze staré (znárodňovací) školy, jak my, socialističtí prodavači, musíme být přece lepší a poctivější než ti zlí hokynáři, co před Únorem vykořisťovali toho jednoho příručího a šidili své chudé zákazníky. Je-li jmenována Švorcová, musí být jmenován také miláček národa Menšík v roli vedoucího. Ačkoli se po celou dobu řeší pracovní problematika (zejména též z mravního hlediska) na prodavačské frontě, je celý seriál hlavně permanentní vztahovka - kdo s kým a jak. Možná proto, aby diváci byli vůbec ochotni se dívat a vstřebávat tu fikci socialismu. Prakticky co díl, to jeden páreček (případně jiný vztah) se řeší a vyřeší, vztahová a rodinná problermatika hlavní hrdinky má tento oblouk vyřešení rozklenutý přes všechny díly. Daleko největšími problémy celého seriálu jsou jednak nezvládnutý onen oblouk hrdinčiny rodinné eskapády, jednak značná přehnanost některých typicky dietlovských prvků, jejichž bází je v dietlovkách se stále opakující struktura, kterou v některých z nich najdeme různě modifikovánu, v Ženě za pultem je však čistoskvoucí: Jeden superkladný hrdina pracoviště, který má zpravidla v zásadě dobrého, chápavého a věci oddaného nadřízeného (dokonce i když jím je kapitalista v Jakubu skláři), jedna žába na prameni v podobě podřízeného nadřízeného nebo kolegy, pohybujícího se na škále od "málo schopný a spíše nepoctivý" až po "břídil a naprostá svině" a pak ostatní postavy, z nichž ty dlouhodobé jsou většinou v zásadě dobré, ale ne tak uvědomělé nebo zdatné jako superhrdina, případně procházejí různými mravními apod. krizemi. Obyčejně buď zastupují celou svou společenskou vrstvu, nebo nesou nějaké své monotéma či jedinou charakteristickou vlastnost, která je odlišuje od ostatních. Nezbytnou součástí jsou mnohé epizodní (a některé dlouhodobé) postavy, sloužící výhradně jako ukázka některého nešvaru či vadného charakteru. Vyznívají tak, aby v nich divák mohl jako pravý Čech bezpečně rozeznat některého ze svých bližních, nikdy však sebe. A právě v Ženě za pultem je to neúnosně přehnané. "Nešvarové" postavy zde buď působí jako podivné karikatury (např. manželka souseda, pokladní drbna, manželka zástupce vedoucího), nebo je autor odsuzuje k stěží uvěřitelné strategii jednání (prdůchova rodina). Funkci žáby na prameni zde vykonává zástupce vedoucího (i s manželkou) a je pozruhodné, že dobrý vedoucí, sdílící s ním kancelář a v prodejně stále přítomný, je v tomto ohledu vzdálen všemu dění stejně jako ÚV KSČ v Okresu na severu. V superkarikaturní a bezcharakterní zrůdu se v posledních dílech vyvine Annin bývalý manžel, čímž se dostáváme k druhému hlavnímu problému. Dietl ve snaze drama co nejvíc eskalovat a happy end s novým partnerem umístit opravdu až na sám konec, celou věc neúnosně natahuje, hrdinku nechá přijímat neuvěřitelná, jí samé ostatně protivná rozhodnutí, z jejích dětí dělá bezohledné spratky, na konci náhle prozřevší, a bývalého manžela deformuje způsobem, který takřka nemá žádný vztah k dosavadnímu image této postavy (byť od začátku problematické a spíše záporné). Nejde o to, že by si postavy něco takového "nezasloužily", ale o to, že jako dramatické dílo je to prostě trapné. Což neomluví ani hypotéza, že možná Dietl cítil potřebu bývalého manžela totálně zničit, aby si hrdinka z druhé pol. 70. let, matka jeho dětí, vůbec mohla dovolit přivést k nim nového muže. () (méně) (více)
Jaroslav Dietl si ještě stále umí neskutečně pohrát s jednotlivými charaktery postav a dnešní scénáristé seriálů se mají od něho co učit. Obsazení je pak v režii elitních herců, kteří odevzdávají maximum. Jenže co bylo tenkrát už neplatí dnes a některé vymoženosti tehdejší doby budí pousmání, protože třeba o běžné dovolené k moři je zde nakládáno jako se vzácným zbožím. Nejvíce mě baví scény, ve kterých je v záběru zboží, ten rozdíl oproti dnešním atraktivním obalům a hlavně cenám je monstrózní. Má to něco do sebe vidět v téměř historickém seriálu jak se žilo tehdy a dnes. Podle mě si tento seriál tak nízké hodnocení nezaslouží, protože to by ho pak měly mít všechny ostatní filmy a seriály natočené za bolševika. A z čeho by například o Vánocích žily všechny televizní stanice, když by rok co rok neopakovaly pohádky, dramata a další filmy vzniklé za bolševického režimu. Mně přijde Žena za pultem úplně normální. Po řemeslné stránce je dobře natočena, ale je až příliš jednotvárná a tím vzniká, že jednotlivé epizody jsou snadno zaměnitelné. ()
V kontextu dalsich serialu z dob normalizace to neni tak hrozny - dokonce bych stoupla i na tri hvezdicky, kdyby to ke konci nezacalo byt tak nuceny a nudny. Plne regaly nebo usmevave prodavacky zkousnu, serial byl natoceny v urcity dobe a Dietl si nedokazal odpustit svoje "navody", jak by melo vypadat krasne, ruzovoucke pracovni prostredi (je to videt pak i v Nemocnici). Problem ale vidim v postupne nasilne naplnovanych stereotypech, napr. jak tu musi kazdy do chomoutu, a pokud nekdo zrovna nema chlapa/zenskou (ukazkovy priklad je prodavacka Mlynarova), tak je to hned padouch - pripadne po sezdani se i z nejjedovatejsi baby Motlovy stane milounka babinka. Dalsi je rozdeleni roli zen a muzu, podtrhnuty hlaskama Mensika (u nej je to obzvlast tezko snesitelny, protoze sice furt sexisticky hlasi, ale prezentovany je jako nejvetsi sympatak pod sluncem). Krome mdlyho zaveru je pak zoufaly to, co uz tu urcite bylo nekolikrat zminene: podivna pritazlivost Nanynky na kazdyho chlapa, co kolem ni projde, trapne milostne sceny ci klasicky Dietluv "idiot plot" (Nanynka proste nemuze rict svym detem, ze tata je devkar, musi kolem nich chodit po spickach a pak si nicit zivot, slzicka mi az ukapla). Na druhou stranu se mi libi hra s narativem, mnozstvi zajimavych a dobre napsanych charakteru (jen me mrzi, ze tam nebylo vic Hrzanova motorkare, skvela postava) a vubec odvaha natocit serial s zenou v hlavni roli + postavou, ktera se nechova uplne podle socialisticke prirucky. ()
Samoobsluha v tomto seriálu byla nejlíp zásobená v celé republice. :D Vážně trapné... ()
Reklama