Režie:
Sergiu NicolaescuHudba:
Tiberiu OlahObsahy(1)
Film podáva obraz ľudského správania sa vo vyhrotených situáciách. V období 2. svetovej vojny v malej dedinke dôjde k usmrteniu nemeckého dôstojníka. Veliteľ nemeckej posádky vydá pokyn, že do rána chce mať vraha, inak bude pykať celá dedina. Dedinská vrchnosť sa rozhodla obetovať miestneho blázna Ipu, ktorý sa s vidinou pekného pohrebu a hrobu nechá presvedčiť. Situácia sa však nakoniec vyvinie úplne nečakaným smerom. (Volodimir2)
(více)Recenze (12)
Toľko dobrých dobrodružných či dramatických snímkov natočil Nicolescu, že jeho meno beriem ako pojem, ale tento film ma trochu sklamal. Zjednodušený príbeh s čiernobielymi postavami, ktorý aj spracovaním akoby bol natočený tak narýchlo. Pellea v hlavnej roli nie je tak skvelý ako napr. vo filme Odvážni sa nevzdávajú, ale svoje si zastane. Horšie je to s ďalšími hercami, vratane chlapca. Sám režisér si zahral charizmatického esesáka, ale pre príbeh nijak výrazného. Postavy behajú od jedného extrému k druhému a z toho nemastného-neslaného príbehu ma vytrhol iba skvelý a nečakaný záver, a len vďaka ňemu nejdem v hodnotení nižšie. ()
Film, o ktorom som doteraz absolútne nič nepočul, ktorý nevidel nikto z mojich obľúbených užívateľov, vôbec málo známy film, o ktorom som sa dozvedel v jednom nemenovanom filmovom časopise, ktorý pravidelne odoberám každý mesiac, pričom bádať v ňom zaujímavé tipy na filmy. Príbeh je situovaný do druhej svetovej vojny na rumunský vidiek, kde niekto s kosákom podrezal nemeckému dôstojníkovi hrdlo. Teraz ostáva zodpovedať otázku, kto za to bude niesť zodpovednosť ? Ponúka sa možnosť zlomiť miestneho Todora, prezývaného Ipu, človeka, ktorému sa každý vysmieva, aby on ponúkol svoj život za záchranu viacerých, ktorých sa to týka. Ak do nasledujúceho rána, do piatej hodiny nezoženú „zodpovedného človeka” , tak to schytajú viacerí, na čele s miestnym kňazom a notárom, a inými, ktorí pozvú IPU na dlhú večeru, kde ho prehovárajú, aby sa On priznal, čím by im vykúpil životy... Človeka, ktorým inak pohŕdali, zrazu veľmi potrebujú, prosíkajú ho na kolenách, líškajú sa mu, len aby docielili to, o čo im ide. Zachrániť si holé životy. Ako sa to celé skončí, a či príde ráno o piatej Ipu pred popravčiu čatu, to nechávam na netrpezlivého diváka, ktorý by nemal premeškať bravúrny film, ktorý má čosi do seba ! Vzácnosť vidieť film z týchto končín, ktorý by ma takmer 100 % ohúril, tomuto sa to skoro podarilo. Siala z neho niečo neobyčajné, čoho si vážim... Sprostredkuje veci takým spôsobom, ktorý oceňujem. Len nie je to dotiahnuté do strhujúceho filmového pôžitku, ale určite film odporúčam ! ()
(KB - R) Sergiu Nicolaescu, rumunský Otakar Vávra. Co si člověk vybaví, když se řekne jeho jméno? Žánrové, divácky velmi vstřícné filmy, u kterých ve výsledku ani už nesejde na tom, jestli máme na mysli „historické“ epiky (DÁKOVÉ, POSLEDNÍ KŘÍŽOVÁ VÝPRAVA I A II) či vděčné kriminálky (KOMISAŘ OBVIŇUJE, S ČISTÝMA RUKAMA) a komedie (Kdo je miliardář?). IPOVA SMRT z počátku sedmdesátých let tak mezi jmenovanými tituly působí jako... no, jako kdyby byl režisér dokumentů o kytičkách pověřen režií velkorozpočtových propagandistických epik._____ Klubový film IPOVA SMR vyniká odklonem od klasického vyprávění k tomu uměleckému, ve kterém se inscenačně velmi zdařile mísí dětsky ne-neviné představy se skutečností, kdy se divák má klást otázky, čemu věřit, co z prezentovaného se „doopravdy“ stalo, nakolik jsou předkládané obrazy či zvuky spolehlivé. Prolínání různých rovin („skutečné“, „snové“) je velmi opojné, ale bohužel platí jenom pro první dvě třetiny (necelou hodinu), než do představ – hry na válku – vpadne skutečnost, která s sebou přináší řadu etických a morálních dilemat. Závěrečná půlhodina ale není ani tak filmařsky zdařilá, ani myšlenkově podnětná, protože se spíše mluví... a film ztrácí víru v diváka a divák zase zájem o film. ()
"A tak jsem je všechny odsoudil k smrti" nezní tak jasně a zároveň primitivně jako "Ipova smrt". A tento film také není jasný ani primitivní. Přitom se samozřejmě nebudeme bavit o tom, kdo je idiot a kdo není, ani o tom, kdo je na pět minut slavný a kdo na celý život nula. Mluvme o tom, jak se rutinnímu režisérovi, Sergiu Nicolaescuovi, podařilo vytvořit a popsat zcela specifický příběh, kterému nic nechybí (snad je tam i něco navíc, co by tam být nemuselo). Film má několik katarzí, ta téměř závěrečná, když Todor "pochoduje" s medailí na prsou vstříc svému životnímu triumfu, je velkolepá.. Překvapuje mě a těší, že film je i na csfd řádně ceněn a hodnocen. ()
Dramaticky to síce mohlo byť trocha lepšie spracované - menej sa venovať lyrike priateľstva medzi Ipom a chlapcom a namiesto toho sa viac zamerať na ústrednú pointu, pričom by som pridal aj na konfliktných situáciách - no celkovo to nebolo vôbec zlé. Od "poslednej večere" to nabralo tie správne grády, pričom brilantný záver dal všetkému povestnú korunu. Spokojnosť. 70/100 ()
Galerie (107)
Zajímavosti (1)
- V niekoľkých neskorších rozhovoroch režisér uviedol, že autorom scenára je vlastne on sám. Zvládol to počas sedemdňového pobytu v Mníchove. Priznal taktiež, že v mnohom sa nechal inšpirovať vlastnými vojnovými zážitkami z doby dospievania. Počas samotného nakrúcania tak veľa improvizoval a množstvo nápadov vznikalo priamo na scéne alebo po ceste do lokácie. (classic)
Reklama