Režie:
Zbyněk BrynychScénář:
Ludvík TomanKamera:
Jiří TarantíkHudba:
Ladislav ŠtaidlHrají:
Václav Neužil st., Miloslav Holub, Jiří Štěpnička, Tomáš Töpfer, Vanda Švarcová, Jana Švandová, Vlasta Vlasáková, Karel Dellapina, Milan Riehs (více)Obsahy(1)
Normalizační režim se snažil vzbudit zdání, že pečuje o blaho dělnické třídy. Zatímco zakuklení pravičáci se v 60. letech snažili rušit nevýnosné provozy, o desetiletí později nová vláda taková ukvapená rozhodnutí odložila. Hrdinou velice toporného příběhu, který nezastírá politickou agitaci, je starý horník, jenž celý život spojil s dolováním uhlí, dokonce jeden jeho syn zůstal pod závalem. Ale vždycky myslil na blaho ostatních, nikoli svůj prospěch... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (11)
Vzhledem k námětu to mohla být docela normální, tedy respektive normalizační agitka s nesmírně sexy průmyslovými panoramaty v pozadí. Jenže by to nesmělo být tak strašně špatně napsané. Herci vypadají, že vůbec nevěděli, co hrají, a ani se jim nedivím. Chování postav se vymyká všem možných chápaním. Když řeknu, že horší film jsem v životě neviděla, moc nekecám. ()
Ačkoli byl Zbyněk Brynych neškolený, točit uměl a měl už za sebou mnohé zkušenosti. Proto mi po druhém shlédnutí tohoto "skvostu" vychází jediné možné vysvětlení, proč je snímek takový jaký je - byl to záměr. Tady už nejde jen o to že je to agitka, těch bylo v té době natočeno mnoho. Ale už jen ten hrozný začátek - píseň Přijela pouť, jdou titulky, písmena jsou žlutá takže se špatně čtou jelikož v pozadí vidíme záběry ze skutečné pouti. Skladba dohraje, sledujeme dědu sedícího na hřbitově, na který vbíhá stádo ukřičených dětí. Mimochodem, když se u snídaně začne řešit šachta, moje máma které jsem snímek pustil aby si zavzpomínala na mládí se domnívá že je řeč o jímce :))) Na schůzi se rozohní starý horník, agituje, ale není mu rozumět, chybí postsynchron. Atd atd atd, opravdu zde nebudu vypisovat všechny "zvláštnosti", pitomosti a nedotaženosti, to si Hněv nezaslouží. Konec vypadá stejně jako začátek, akorát je zrcadlově obrácen. Celým filmem provází Štaidlova hudba, do které Maruška Rottrová dělá úúúúú nebo ááááá. Buď jsem byl svědkem Brynychovy pomsty, nebo se tohoto díla ujal Toman a odkopal se jako naprosto neschopný budižkničemu. Možnost je i kombinace obého. ()
Tento film má jedinou přednost, a tou je vpravdě neodolatelná Jana Švandová, která tu však funguje jen jako roztleskávačka mezi "vypjatými" scénami ze života prostých horníků, střetávajících se roku 1967 s mocipány pohlouplými kapitalistickými manýry. Jinak jde o kýčovitou agitku na soudruhy horníky a jejich jednotu... ()
Normalizačný pokus o postihnutie surového banského prostredia. Priemerný film od režiséra Zbyňka Brynycha. Herecké výkony sú tu dosť toporné a strojene patetické, dialógy sa mi zdajú scenáristicky nedotiahnuté napriek tomu (alebo práve preto), že sa na scenári podieľal ústredný dramaturg FSB Ludvík Toman. Námet je však nadčasový, a až ma z toho mrazí ako mi to pripomína deväťdesiate roky. ()
Tyhle filmy jsou zvláštní jako celá ta doba sedmdesátých let. UHLÍ - KREV REPUBLIKY. Havíři byli šlechta. Snad proto vznikla tahle normalizační agitka. Film se odehrává v roce 1967 kdy sem občas zavanul západní vítr a s ním i myšlenky na podnikání či naslouchání požadavkům tržní ekonomiky... Ministerstvo na základě jakéhosi průzkumu a dlohodobé strategie využívání nerostného bohatství a surovin zavírá jeden důl za druhým. Je neekonomické tu trochu uhlí dolovat za tak vysoké náklady ve třísměnných provozech. Horníkům se nabízí odstupné, rekvalifikace atd... Jenže ti považují důl za svůj a svoji práci si vzít nenachají! --- Máme tak možnost vidět rozvášněného Töpfera i Štěpničku, kterak hrají rozzuřené horníky na schůzi závodního výboru a hají svůj důl a fárární! Fakt jsem jim to nevěřil... Tajemník NV si zatím dělá zálusk na blízké OUNZ sídlící v oprýskaném zámečku i opuštěné domy po odstěhovaných hornících, vše chce přebudovat na velké rekreační středisko. To se ale nelíbí starejm komunistům horníkům v důchodu. Jeden z nich má plán ještě po původním majiteli dolu z první republiky. Načerno s pomocí kolegů horníků zfárají do dolu a v jedné z opuštěných štol dle mapy kutají. Dojde k závalu, při němž dojde k tragédii, ale uhlí se jen sype... Film končí hornickým funusem a jak to celé dopadlo se divák vlastně nedozví. Dávám odpad černej jako je uhelnej prach. ()
Zajímavosti (1)
- Film Hněv bol prvoplánovaná politická agitka, ktorou si režisér Zdeněk Brynych "vykupoval" svoje dlhodobé pracovné nasadenie pre západonemecké televízie. (dyfur)
Reklama