VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh zapáleného učitele Martenssona (Per Oscarsson), který se psychicky zhroutí kvůli subtilně rafinovanému teroru jedné třídy. Psychologicky hluboce propracovaný snímek, který měl úspěch i v zahraničí.. (Karlos80)
Recenze (11)
„Jednou jsem se pokoušel být přísný... a skončilo to úplným nezdarem.“ Troellův film, mě osobně tematicky hodně blízký, jsem viděl poprvé dva a půl roku nazpátek ještě jako student v pedagogické oblasti. Podruhé ho vidím již jako učitel po první roku práce ve škole a možná proto na mě zapůsobil ještě o něco víc než tenkrát, ačkoliv přeci jen zůstanu „pouze“ u 4 hvězdiček. Pocitově vyčerpávějící drama mladého učitele zcela selhávajícího ve vztahu k žákům problémovým třídy můžu chválit pro velmi zdařile rozpracovanou psychologii hlavní postavy stejně jako věrohodné vykreslení práce v škole. To na mě i navzdory odlišné době a krajině vzniku působilo nadčasově a univerzálně (tedy až na jednu odlišnost v podobě těch povinných hodin plávání na skandinávských školách), až jsem byl mile překvapen, kolik různých situací z dění běžného školského dne včetně detailů, které z praxe znám (např. spojení dvou tříd a učitelů během speciální hodiny s promítáním filmu či pravidelné „vedlejší“ povinnosti v podobě dozoru na chodbách i jídelně), se zde povedlo tvůrcům dost věrohodně zachytit. Uznávám, že řada dlouhých mlčenlivých pasážích, z nichž mi ne všechny připadaly i filmařsky fascinující, může působit zdlouhavě, ačkoliv právě mnohé z nich umožňují hlubší procitnutí s hlavní postavou. Per Oscarsson (Hlad 1966) zvládl dokonale ztvárnit všechny emoční pochody postavy, osobitě bych vyzdvihl scénu setkání učitele s jeho přítelem fotografem, která nám ukázala Martenssona jako trochu jiného člověka, kterému občas není cizí se i zasmát a na chvíli celkově depresivní děj odlehčila... Ten musí jít z kola ven určitě nepovažuji za nejlepší snímek Jana Troella, ale za jeden z nejlepších filmů z učitelského prostředí ho bez uzardění považovat mohu. I když souhlasím, že mohl zajít hlouběji do analyzy problémového života učitele a hlavně analyzy původů extrémně nevhodného správání ze strany žáků. A závěr mi napodruhé přišel mírně ujetý. [80%] ()
Počas prvých minút filmu som ani nedýchal, a po zvyšok mi zvieralo žalúdok. Čiernobiela expozícia súčasného postavenia učiteľa a štúdia špecifickej formy krutosti, ktorou človek oplýva v jedinom štádiu vývoja - ako dieťa na hranici počiatku dospievania. Ťažká psychologická dráma o zmáhajúcej rutine a nevraživosti, ktorá prekvitá medzi lavicami plnými nevinných a neškodných detských tváričiek. Svet, v ktorom len tí najlepší dokážu balansovať na tenkej línii medzi zaslúženým trestom a škandálom, prísnou, ale spravodlivou demokraciou a diktatúrou. 90% ()
Za solidní kameru, dobré herecké výkony, nějakou atmosféru, zajímavé vedení děje a to, že mě to dokázalo zaujmout ty slabé čtyři hvězdy dát prostě musím, jinak bych měl pocit, že jsem ten film podhodnotil. Líbilo by se mi to, kdyby to nemělo tak divné střihy a přechody mezi scénami a hlavně kdyby to bylo celé líp domyšlené. Rozehrané to měl Troell slušně, ale nejde to podle mě moc do hloubky - Martensson se snaží, jak může, ale nic nezabírá, děcka mu pozornost nevěnují. Ne nadarmo se říká, že povolání učitele je jen pro ty psychicky nejsilnější, ale to Martensson rozhodně nebyl a protože má problémovou třídu, podepisuje se to na něm stále víc a víc. Kde však byl ten problém? Možná se na tom každá možnost více čí méně podepsala, každopádně i tak by měla nějaká víc dominovat. Problém je, že se zde nedá moc poznat, jestli je to chyba učitele, že si nedokáže udržet autoritu (tím pádem - proč?) nebo jestli je chyba na straně těch dětí, že jsou prostě nevychované nebo si neuvědomují svoje jednání (a tady by mě to proč zajímalo snad ještě víc - chyba rodičů, nebo ty děti prostě takové jsou? sice zde ty rodiče poznáme, ale hodně málo). Nebo je na vině švédský školní systém? Já nevím, možná to tam všechno je, ale já měl pocit, že to mělo být mnohem líp promyšlené a v psychologii všech postav to mělo jít mnohem víc do hloubky (ačkoli Martenssonovi se to věnuje dostatečně). Proto výš hodnotit nebudu, i když tady na to potenciál určitě byl. Slabé 4* ()
Krutá sonda do života vyhorených učiteľov a problémovej mládeže. Mladý ućiteľ je konfrontovaný vlastnými problémami v súkromnom živote a triedou predpubertálnych detí, ktoré mu robia prieky a vymykajú sa spod kontroly. Režisér Jan Troell ponúka svet bezútešný, zahalený do sivých farieb, keď strieda prostredie školy so sterilným prostredím domácnosti a nákladným lodným prístavom. Je to ťažký film, psychologicky náročný a v mnohom odvážny. Film bežal v našich kinách v roku 1970. ()
Ty vole, zase jsem se nechal zvábit vysokým hodnocením. Absolutně mi nevadilo, že je snímek černobílý, ale o psychologickém dramatu mám jinou představu. Učitel je suchar, který nedokáže zvládnout třídu hyperaktivních smradů. Kdyby byl krapet oduševnělý, věděl by, že se na ně musí z druhého konce. Např. scéna, kde fakani koulují kachničky. Místo, aby jim řekl: "Nekoulujte ty bezbranné ptáčky, ale pojďte na mě." No a hrál by si s nimi. Nebo mohl vytvořit dvě družstva a bojovat proti sobě. Akorát nevím, jestli by k němu někdo chtěl jít. Vždyť on nemá k dětem žádný vztah. Nehledě k tomu, že kdyby si k malým zmrdům vytvořil přátelský přístup s určitými mantinely, měli by k němu rozhodně blíž. ()
Reklama