Režie:
Guy CasarilKamera:
Edmond SéchanHudba:
Ralph BurnsHrají:
Brigitte Ariel, Pierre Vernier, Kenneth Welsh, Guy Tréjan, Jacques Duby, Michel Duplaix, Anouk Ferjac, François Dyrek, Jacques Alric, Michel Bedetti (více)Obsahy(2)
Vzestup ke slávě dlážděný touhou a sebezapřením... Každému se vybaví chuť a vůně Francie, pařížských bulvárů a uliček, když slyší nezaměnitelný hlas šansonu patřící Edith Piaf (19. prosince 1915 – 10. října 1963). Filmů o této jedinečné zpěvačce vznikla celá řada. Snímek z roku 1974 byl natočen podle knihy její nevlastní sestry Simony Berteautové, která žila ve stínu své nadané sestry, ale která ji vždy podporovala (kniha byla vydána i v českém překladu). Zachycuje Edithino dětství na pařížských ulicích až po počátky její oslnivé kariéry. Místo konzervatoře dvorky a uličky Pigalle, Ménilmontant a pařížské periférie až po první představení v nočním klubu Louise Lepléeho poblíže Avenue des Champs-Élysées. Představil ji divákům pod uměleckým jménem „Vrabčátko“ – La Mome Piaf, pravděpodobně se inspiroval její křehkou malou postavou, měřila pouhých 142 centimetrů. Ale jako by na tom záleželo, nesmrtelné šansony Edith Piaf stále vypalují v duších lidí nesmazatelnou stopu. (Česká televize)
(více)Recenze (17)
Dnešní film o Edith Piaf není zdaleka prvním a jediným, který byl o pařížském vrabčáku natočen. V 70. letech vznikl podle životopisného románu zpěvaččiny nevlastní sestry Simone Berteaut (vyšel i u nás) tento snímek, který se zaměřuje na víc než bouřlivé mládí Edith, ještě než se stala slavnou. Její hlas zazní ve filmu jen jednou - Je ne regrette de rien při závěrečných titulcích. ()
Film se nezdá být nějak přikrášlený, jak to u podobných snímků bývá, čemuž napomohlo možná i to, že zachycuje život Edith Piaf ještě předtím, než se stala skutečně slavnou. Že měla těžké začátky je známé, ale snímek ji vykresluje i jako složitou osobnost, s níž nebylo lehké vyjít. Je výborně natočený a když se k tomu přičte i jeho zřejmá pravdivost, zaslouží si nejvyšší ocenění. ()
Životný príbeh od narodenia, alebo ešte spred narodenia, po prvé väčšie hudobné úspechy. Paríž je tu taký, ako ho nepoznáme a nechceme vidieť ako turisti, teda chudobné špinavé mesto s bezútešnou atmosférou žobráctva a trápenia. To je presne to, o čom boli jej pesničky, bolo ich vo filme dosť a všetky boli s titulkami, takže sa do ich atmosféry dalo ponoriť nielen hudbou, ale aj obsahom. Nie že by sa mi to nepáčilo, ale bolo toho až priveľa a tak znela hudba často na úkor príbehu, ktorý sa tak dostával do úzadia. Čo ma prekvapilo, že chudoba bola až taká veľká, že sa Edith delila o jednu posteľ so sestrou a to sa tam k nim občas ešte musel zmestiť nejaký návštevník. ()
Edith Piaf jako vrabčáček z pařížských ulic, kdy teprve začínala nebo spíš, pokoušela se začínat. A tleskali ji leda tak lidé z chodníku. Film mapuje drsné prostředí, z něhož vzešla a vcelku si nebere servítky. Ukazuje život, který možná působí romanticky v šansonech, nikoliv však, když ho musíte sami žít. Snímek je bez sentimentu a vy Edith musíte fandit a nedivit se jejím pozdějším běsům a nočním můrám, které ji přivedly do předčasného hrobu. Pálila svoji svíčku z obou konců a hořela u toho jasným světlem. SHRNUTÍ: Smutky malého vrabčáčka, na které nemohl existovat lék. ()
[3,5*] Energiou nabitý film o nespútanom živle Edith Piaf, mimoriadne nadanej umelkyni z ulice. Film sa venuje jej začiatkom, čiže dobe, ktorá predchádzala jej celosvetovej sláve - ťažkému detstvu, jej pouličným vystúpeniam (scény z ulice patria k tomu najlepšiemu z celého filmu). Obe herečky, Brigitte Ariel (Edith Piaf) i Pascale Christophe (jej sestra Momonka) sú veľmi presvedčivé, veľmi pekne je vykreslená ich sesterská láska a musím vyzdvihnúť aj krásny hlas speváčky Betty Mars, ktorá naspievala piesne Edith Piaf. ()
Galerie (19)
Zajímavosti (1)
- Edith Piaf neměla do roku 1936 zachycený svůj zpěv na žádném nosiči. Proto v tomto snímku byla nahrazena zpěvačkou Betty Marsovou, jež dokázala věrně napodobit její hlas v době velmi mladého věku. (hippyman)
Reklama