Režie:
Dan WlodarczykKamera:
Pavel BerkovičHudba:
Jiří HájekHrají:
Petra Bučková, Jan Plouhar, Pavel Zedníček, Pavel Nový, Halka Jeřábek Třešňáková, Lenka Vlasáková, Veronika Žilková, Ivana Andrlová, Denisa Biskupová (více)VOD (1)
Epizody(6)
Obsahy(1)
„Je to příběh o střetu hodnot, kdy rodině vezmou dítě kvůli nepatřičnému jménu,“ vysvětluje režisér Dan Wlodarczyk. Název minisérie odpovídá netradičnímu jménu dítěte, které trápí místní sociální pracovnice. Další příběhy alternativních rodin, převážně z přelomu milénia, byly často převyprávěny a upraveny médii. Série tak pokládá univerzální otázku – kde končí osobní svoboda člověka a kde začíná společenská norma? Dá se vůbec dnes žít mimo daný systém? (Febiofest)
(více)Videa (1)
Recenze (63)
cením snahu tvůrců pojmout tenhle příběh objektivně a nedělat tady z někoho vyloženě zloducha a z někoho zase oběť (snad jen s výjimkou postavy Karla Zimy, která je kretén celou dobu) a celkem nenásilně nutí diváka k zamyšlení co je vlastně to správné a kdo má "pravdu" a kdo ne.Sám sem byl celou dobu značně na vážkách a moje sympatie se měnily celkem pravidelně. Zatímco v první půlce sem byl spíš na straně rodiny, která si chce žít po svém "mimo systém" a systém je prakticky nutí k tomu aby se do něj zapojili, tak v té druhé mi naopak začali všichni úspěšně lézt na nervy,protože sice chtějí být mimo, ale zároveň ten systém potřebují a nijak jim nevadí z něj tahat peníze. To jim koneckonců moc dobře řekl Pavel Zedníček v roli otce/dědečka. Ke konci, kdy už je Jitřenka velká z reality napůl vytržená holka pak na povrch vyvěrá sobeckost Junkové, která je přesvědčená o tom, že ona jediná dělá věci správně,ale dětem kterým upírá školu a kontakt s vrstevníky se vlastně moc nevěnuje.Na české poměry je Jitřní záře v mnoha ohledech nadstandardní dílo už jen z toho důvodu, že je schopno pokládat otázky a nutit diváka aspoň chvíli přemýšlet nad určitými věcmi.Škoda, že to nedokáže prodat naplno...65% ()
6/6 Další ze seriálů Voyo originál inspirovala kauza dívky, která se podle rodičů měla jmenovat Půlnoční bouře, protože se narodila za bouřlivé noci v roce 2001. Téma seriálu je košaté, jsou tam všechny ty systémové problémy spojené s rodičovstvím, domácí porody, domácí výuka, vztahy na vesnici, zkrátka eko-bio-lesana v plné polní. První díly jsou hodně zajímavé, sledujeme příběh mladé dvojice, která si chce žít po svém, její motivací opustit město nebo celkově hlavní proud je mmj. touha po dítěti, on naráží na překážky kudy chodí. Ve vesnici, kde zapustí kořeny, se jim nedaří zapadnout, začínají mít problémy kudy chodí, ale odměnou za alternativní způsob života je jim brzy celý houf dětí. Problémy vrcholí svárem se sociálními pracovnicemi a odebráním první dcery v kojeneckém věku... Celé obsazení hlavních rolí se ve svých postavách vcelku našlo, protože měli co hrát. A byla radost to sledovat. Bučková a Plouhar vytvořili velmi uvěřitelnou dvojici s celou škálou emocí. Různé dílčí figurky se vysloveně povedly Zedníčkovi, Novému nebo Jeřábek Třešňákové, Vlasáková s Žilkovou si dopřály výborné antagonistky, skvělá byla po letech i Andrlová. Ale jako problematické vidím poslední díly, které mají dojít k určitému vyvrcholení, ale namísto toho, abychom sledovali zralý a lety utužený vztah hlavní partnerské dvojice, na jejich názory a postoje nezbylo už místo. Takže klíčový postoj jejich dcery zůstal ze široka neobjasněný a ukončený předčasnou zkratkou. Škoda toho, možná, že by stačil ještě jeden díl na vysvětlenou, možná, že tvůrci chtěli dát systému za pravdu? ()
Obsahuje drobné SPOILERY... Mohlo by to jistě být hodně zajímavé. Příběh s kontroverzním ústředním tématem, navíc podle skutečných událostí, si o to vysloveně říká. Ve výsledku mě to ale spíše celé vytáčelo do vrtule a nebylo to kvůli tomu, že by se mi v základu příčilo, když chce někdo žít alternativně nebo bych naopak k smrti nesnášela dodržování veškerých pravidel ve všech sférách života (když se nejde do uplných extrémů, mám ve skutečnosti pochopení pro obě strany). Vadilo mi, jak to bylo celé zkratkovité, s dialogy, kdy si člověk říkal, že ten, kdo mluví, musí být úplný tydýt (přítomno na obou stranách barikády), klišoidní a stereotypní, mnohdy až nesmyslné (jsi alternativní=musíš na zahradě cvičit jógu a skákat okolo ohně v předepsaném úboru s předepsanými kamarády, neumíš se pomalu ani podepsat, přestože jsi strávil roky "v civilizaci" a žil "normálně"; jsi úřednice ze sociálky=musíš podle toho vypadat, chodit si do kantýny pro chlebíčky a rozplývat se nad tím a hlavně moc nepřemýšlet nad ničím a nikým atd. atd.). Nelíbilo se mi, jak se jednotlivé kapitoly příběhu odehrávaly předvídatelně, příliš popořádku, nepropojeně jedna s druhou (typicky občasná setkání prarodičů Záře s její matkou - když se blížil nastup povinné školní docházky a prarodiče přijeli s aktovkou, bylo vám jasné, že se teprve v daný moment dozví, že dítě do školy nepůjde, informování spolu s patřičnou hádkou se pěkně sfoukne dohromady s informováním diváka, který je asi tak blbý, že ho nenapadne, že si ti lidi třeba někdy volají, volně se spolu baví, občas se potkají a asi si všechny podstatné informace neřeknou naráz na jedné velké návštěvě, co se zrovna vejde do seriálu - podobné schéma tu máme, když se prarodiče dozví o plánu dcery žít "jinak" nebo domácím porodu...). A dalo by se pokračovat dále a dále... Pak to nezachrání ani dobří herci (třeba Petru Bučkovou mám vyloženě ráda a i v Jitřní záři je dobrá, ač mi na roli, v některých fázích příběhu, pravda, moc neseděla věkově), kteří se tu sešli, ani to samotné atraktivní téma. Po skončení jsem si nevšimla, že už je konec (z nějakého důvodu jsem si myslela, že má minisérie osm dílů a ještě pár dní po zhlédnutí šestého tak žila v domnění, že mě další dva čekají). To asi také vypovídá o mnohém. Škoda, že minisérie na Voyo zatím většinou člověka dokážou nejdřív navnadit, aby pak byly nedotažené či přímo pokažené. Od dalších už asi nebudu mít přehnaná očekávání a třeba pak budu méně naštvaná/zklamaná. 40 %. ()
Chápu, že leckomu vadí, že seriál nezaujímá jasné stanovisko a že se na něj ze stran sympatizantů i odpůrců sype kritika. Ale mě to vyhovovalo, protože to alespoň člověka donutí zapnout mozkové závity. Nenajdete tu jednoznačně kladnou postavu, ale není tu snad ani vyložený záporák, pokud nepočítám jednoho ze slabomyslných vesnických buranů. Sympatie se tak přelévají tu na jednu, tu na druhou stranu, což mě strašně bavilo. S čím jsem měl trochu problém byli obyvatelé vesnice stojící proti nevítaným sousedům. Působili na mě občas jako až troškovské karikatury, což mi logicky moc nevonělo. Ale fakt je, že záporáci obecně našim filmařům moc nejdou. Uvítal bych i natažení o jeden díl, který by se víc zabýval pubertou a celkovým vyústěním příběhu. Podle mě to proběhlo strašně rychle. S herci jsem neměl ten nejmenší problém a pořád si stojím za tím, že Petra Bučková je strašně nedoceněná herečka. Potěšila i překvapila Žilková v roli sociální pracovnice. V podobné poloze jsem jí snad ještě neviděl. Nově to vyšlo i tentokrát a já se pomalu začínám těšit na další projekt, což by mě ještě před několika málo lety vůbec nenapadlo. 75% ()
Pozitivem této minisérie jsou herecké výkony (největší prostor má výborná Petra Bučková v roli matky) a určitá nejednoznačnost vyprávění, tvůrci nefandí ani jedné straně (alternativní pár versus úřady prosazující standardní výchovu), dávají divákovi prostor si vybrat. Druhá polovina seriálu už ale ztrácela na atraktivitě a závěr byl vyloženě uspěchaný, ničemu neprospěl ani časový skok (z Jitřenky v první třídě byla najednou sedmnáctiletá skoro dospělá slečna). Dovedla bych si představit více epizod se zaměřením na Jitřenčino dospívání nebo naopak osekání prvních dílů. Určitě se ale jedná o povedenější z Voyo projektů. ()
Galerie (19)
Zajímavosti (3)
- Velké množství vozidel objevujících se v seriálu je mladší než doba, v níž se seriál odehrává – například Octavia II, která se začala vyrábět až v roce 2004. (MIK0cz)
- Obecní úřad nemá pravomoc uchovávat projektovou dokumentaci ke stavbě (domu). Projektová dokumentace je uložena v okresním archivu, případně na městském úřadě příslušné obce s rozšířenou působností (v tomto případě Prachatice). (MIK0cz)
- Registrační značky na autech předbíhají dobu seriálu (krajské RZ na vozidlech v době, kdy se vydávaly ještě okresní SPZ), mají špatný zápis alfanumerického kódu na tabulku (pomlčka za prvními třemi znaky se přestala používat v roce 1986, pomlčka mezi dvojicí čísel se nepoužívá od zavedení krajských RZ), některé se dokonce opakují. (MIK0cz)
Reklama