Režie:
Michal SamirScénář:
Michal SamirKamera:
Martin DoubaHudba:
Ondřej Gregor BrzobohatýHrají:
Anna Fialová, Vojtěch Vodochodský, Eliška Křenková, Igor Chmela, Alena Mihulová, Miroslav Hanuš, Terezie Holá, Daniel Kadlec, Jana Boušková, Jan Vondráček (více)VOD (1)
Série(3) / Epizody(9)
Obsahy(1)
Iveta chce být slavnou zpěvačkou. Cesta vede z dětského sboru přes pěvecké soutěže, nahrávání prvního hitu a desky až k celostátní slávě. Iveta musí přesvědčit rodiče, porotce, producenty, diváky. Tím jediným, který v ní od začátku věří, je Petr Sepéši. Její první láska. Ta, o které se říká, že musí někdy skončit... Jaká je cena splněného snu? Začátek životního příběhu Ivety Bartošové. (Voyo)
(více)Videa (5)
Recenze (148)
Je to hrozně natahované nato, co vše se tam děje. Je to jako bych celé tři hodiny sledoval dvě minuty Štěpánka když vykládá básničku Jeskyňce v modrém světle. Jenže tam je to dobrě sestřihané do pár minut. Ale tu to člověk má téměř celé tři hodiny a v růžové. Příběh se jmenuje Iveta. Ale stejně tak by se mohl jmenovat Petr. Protože spíš je to o startu a konci života Petra Sepešiho. Z kterého mimochodem udřlali pěkně namachrovaného a arogantního troubu. Zato Iveta byla čistá jak Johanka z Arcu. Aspoň ji udělali naivní. Je otázkou, co z toho je záměr - čti očištění - a co skutečnost. Každý vidí své milé v tom nejlepším světle a tak prezentuje i svou výpověď. Myslim teď rodiče, sestru a všechny, kteří dali svolení a výpovědi pro tuto minisérii. Kdo byl přesvědčivý a uvěřitelný to byl Hanuš a Mihulová jako rodiče. Překvapil i Brzobohatý jež jeho přirozená arogance či sebejistota se spojení s maskou krásně dokreslila Štajdla. Každý díl byl vesměs spojen s jednou písničkou. A jak jsem psal hrozně uzahaným dějem. Ale to je spíš otázka režie a střihu. Třetí díl byl dynamičtější - už pro tu milenku, hádku, otázka úspěchu a kdo byl ten první s té dvojice či smrt Sepešiho. Konec opět sklouzl opět do té lyrické formy. Jen mě celé tři díly vrtalo hlavou ty odbočky k tomu vojákovi. Až díky titulkům a zpětné analýze mi došlo. Tedy pokud víte něco z Ivetina života. Suma sumárum Iveta je na jedno podívání a stejně jako skutečná Iveta, prostě seriál zazářil a zhasnul. ()
Pro Voyo je to krok správným směrem. Provedení má ale svoje mouchy. Na rozdíl od hodně lidí nemám absolutně problém s tím, že to nijak nereflektuje společnost a politiku - dává to očividně najevo, že to něco takového není ze strany tvůrců zájem, a dobře. Nemusí. S čím mám problém, že se tvůrci nezvládají soustředit na postavu Ivety a pořádně ji rozvinout, i o Sepešim nakonec víme víc. Kdyby se tahle jedna věc pořešila, všechno by tu krásně zapadlo do sebe. ()
Tož nebudu chodit kolem horké kaše, Iveta Bartošová byla moje první dětská crush a klip Tři oříšky jsem na VCR točil furt dokola (údajně) až do úplného psychického vyčerpání rodičů. To bylo ještě předtím, než na ní začal parazitovat úplně brutálně nechutným způsobem bulvár, který v kombinaci s nešťastnou rukou při volbě osudových mužů a bojem s vlastní psychickou nestabilitou a následným pádem na dno lahve, dovedl Ivetu tam, kam dovedl... Není to špatný seriál. Houpavou, na postavách klaustrofobně nalepenou, kameru Martina Douby a přesvícené scény, v tomto případě ještě často ponořené do zvláštního snového růžovo-fialového neonového oparu, jsem poznal na první pohled. A docela to k tomuhle psychologickému pojetí, kdy se celý příběh soustředí čistě na postavy a všechno ostatní je spíše podružné, sedí. A je také fajn, jak se v třetí sérii styl kamery promění. Jako kdyby se dávný sen rozplynul a nezůstalo pro Ivetu kromě extrémně toxického okolí (a Artura) už vůbec nic. Přiznám se ale, že se moc neorientuju v tom, jací lidé se okolo Ivety Bartošové motali, takže mi tu občas chybělo více polopatického vysvětlování toho, kdo je kdo, a musel jsem si věci dohledávat - ano, i v tom dobovém bahnu, který nenasytný bulvár toho času chrlil. ()
Začátek lepší, než konec, jak už to v životě někdy bývá. Pastelové ladění zbytečné, ale budiž. Chlapík, který vystřihl Sepéšiho, byl výborný. Péťa jako přemotivované, průměrné, přetrhdílo, mohl dostat naloženo klidně víc, ale rozumím. Tehdejší tragédii pamatuji, netrpělivost mu byla katem, zaskočilo to opravdu většinu veřejnosti, čili vykreslovat jej dnes coby arogantního, nesnesitelného hajzlíka, by asi vonělo málokterému pamětníkovi, který tehdy míval popové duo v oblibě. Gregore zhasni! vypálil v poslední části převelice sympatický part, o vystihnutí Ládíka jako takového nemluvě, rodiče i Jana Boušková přesvědčiví a Ivetka? V podání Anny Fialové? Co to tady čtu, že je ošklivá? Anna? Hmmm. Není, navíc Anna vystihla rožnovské trdlo dokonale. Psí oči, labilitu, naivitu, tendenci se chorobně upínat, nevidět za roh a jestli si myslíte, že je to přehnané, nikoli. A že byla Iveta nevídaná slušňačka? Taková nebyla jen mladá Ivetka z malého města, ale spousta dcerušek tehdejších času, které měly přísnější rodiče a klidně mohly pocházet z pražských Vinohrad. Jiná doba. U Ivety se sešla nejen, v seriálu tolik zdůrazňovaná, přespolnost, ale taky hlava. Co se týče mě, všimla jsem si ji naposledy někdy v devadesátkách, když kámoška nalepila její fotku žvýkačkou na zrcadlo u kadeřnice a pravila: "na Ivetku". Bartošová nebyla žánrově, ani pěvecky v perimetru mého zájmu, ale dlužno dodat, že mi nikdy na nervy nelezla. Nevzbuzovala negativní emoce. Nejvíc mě pobavila ve scénce u Kiasera s Lábusem a taky jsem po ní pojmenovala, tehdy novou, pračku. Když nám ji svalovci složili v koupelně, strčila jsem jí do zásuvky, rozsvítila fešanda ledkový displej, zahrála uvítací muzičku a do toho vběhla do předsíně sousedka, že Iveta dneska skočila pod vlak. Artura mi bylo líto. Těžko mít za zlé nešťastné, nemocné mámě, že ani kvůli synovi... Bulvár měl co čmárat, o to to bylo celé odpornější, takže z těchto přidružených důvodů minisérii přijímám vlídněji, než by se ode mě čekalo, oceňuji laskavost, zároveň si stojím za názorem, že v záplavě nevkusných kravin, jde o záležitost vyloženě středoproudovou, která je určena i lidem starším, kteří nejsou stavění na syrová dramata, reality show, přiblblé nekonečné seriály, ale rádi se mrknou na příběh, který je v určité roky provázel životem. Ofrňovat se na českým, osmdesátkovým popem je snadné, protože to bylo z drtivé většiny peklo šalone, ale podívej třeba na Haberu. Taky byl tehdy v Jihlavě, taky měl úspěch, dneska je to šedesátiletý sympoš s dobrým humorem, za ženu má moji dvojnici Danielu Peštovou, přitom chlapec z Brezna, což je do prdele díra, to byste nevěřili, no ale popularitu ustál se ctí. V bytovke, kde ako mladý v Brezne býval, ho majú stále radi. "Slušný chlapec, ktorý vždy pekne pozdravil." vravia pamätníci, tak proč by nás měla iritovat zrovna Ivetina výchova a rožnovský původ... Hlava, nic víc. Z mé strany hodnocení kladné, pokud se bude točit dál, ráda se podívám. Jinak v další minisérii by mě zajímal třeba Jiří Schelinger, Ivan Luťanský nebo Karol Duchoň. Když by byla vůle a svolení blízkých. () (méně) (více)
Tak zbytečný film jsem už dlouho neviděla. Bylo to naprosto o ničem, postavy byly napsány jako úplně nesvéprávné, bylo to upoceně upatlané a děj žádný. Postava pronajímatele bytu ( nechápu jeho myšlenkové pochody) další je postava vojáka a jeho ženy ( úplně zbytečná) a ségra Ivana to bylo jako co?! No naprostý bulšit...Čekala jsem to, ale, že až takhle blbé...Za mě 40% ()
Galerie (493)
Zajímavosti (32)
- Ve snímku představuje Ladislav Štaidl (Ondřej Brzobohatý) Ivetě (Anna Fialová) písničku „Málo mě zná“ v roce 1988 (cca v čase 01:07:00), přitom tato skladba vznikla již v roce 1987. Navíc Iveta po smrti Petre Sepéšiho (Vojtěch Vodochodský) rozhodně nebyla doma a dál zpívala. (jujec)
- V epizodě natáčí Iveta (Anna Fialová) film Svatba upírů (1993). (griph)
- Na svou roli se Anna Fialová (Iveta) připravovala hlavně sledováním archivních materiálů – televizních vystoupení a rozhovorů. Nesnažila se však Ivetu Bartošovou napodobovat, ale spíše zachytit její esenci. (hansel97)
Reklama