Kamera:
Alain MarcoenObsahy(1)
Sedmnáctiletá Belgičanka Rosetta žije se svou matkou v karavanu v opuštěném kempu na kraji města. Matka je alkoholička, která hledá jen kterak uniknout před realitou a o budoucnost se nestará. Rosetta se tedy protlouká životem sama a přebírá v podstatě veškerou zodpovědnost za společné živobytí. Snaží se hledat si práci, ale to se jí nedaří. Navíc ve svém zoufalství od sebe odhání člověka, který se jí snaží pomáhat… Drama bratří Dardennů bylo v roce 1999 na festivalu v Cannes oceněno Zlatou palmou. (ČSFD)
(více)Recenze (52)
Bylo to na mně možná až příliš agresivně natočené. Mezi 3 až 4 hvězdičkami. ()
Zlatá Palma ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $266,665║Tržby Celosvetovo $2,300,000║ ()
Fuj, já na ty evropský arty snad nebudu radši koukat vůbec. Deprese, deprese, beznaděj, deprese, v Evropě jsou cáklí filmaři prostě, nebýt Hollywoodu, tak tu už všichni spácháme sebevraždu. Sedmý kontinent od Hanekeho se ještě dal rozdýchat,ale tohle fakt ne, absolutní psychické peklo, které udolá i ty největší optimisty. A je to natočeno tak hyperrealisticky, že si nedokážete říct "je to jen film." Máme svý vlastní problémy a pak se ještě dobrovolně díváme na takovéhle filmy... budete trpět, to zaručuju. Film, který už nikdy v životě nechci vidět znova. A jdu na meruňkovici od Rentona... ()
Od Émilie Dequenne v roli Rosetty se kamera ani na moment nehnula a za to tedy klobouk dolů, když vezmu v úvahu i to, že jsem měla pocit jako kdyby to snad ani nehrála. Role to byla svým způsobem nevděčná, protože jednu chvíli jsem jí strašně litovala a pak přišly momenty, kdy jsem měla chuť jí pořádně proplesknout, jakou jsem na ní měla zlost. Ale je to asi tak, že zoufalost dokáže člověka někdy hodně zlomit a pak dělá věci, které by za příznivějších okolností nikdy neudělal. Přemýšlela jsem, jestli jsem na její tváři postřehla úsměv a mám takový dojem, že ani jednou. A celá ta depresivní atmosféra byla navíc podtržená nevlídným počasím s neustále zataženou oblohou. Celkově to působilo téměř jako neutěšený dokument o jedné dívce, která úpěnlivě hledá svoje místo na zemi a ten konec byl na moje gusto možná až moc otevřený.. ()
Dardenneovsky vtažené do absolutního maxima. Rosettou poprvé odrovnali festival Cannes a od té doby jsou vždycky vrcholem. Jejich optika patří mezi evropskou špičku. A Rosetta vtahuje diváka do příběhu autentickým příběhem, který nátlakově odrovnává v plném rozsahu. ()
Pominu, že sociální dramata prostě nejsou můj šálek kávy z principu. Potom je Rosetta nepochybně působivá a místy nepříjemně vtahující. Nemůžu tvrdit, že bych byl zasažen a zdrcen, to bych přeháněl, ale v klidu mě to nenechalo. ()
Nuda. Rozkymácená kamera zblízka sledující uspěchané, křečovité pohyby hlavní hrdinky z toho bídného, leč tuctového osudu, který se kdovíproč chce takhle předestřít, prostě neudělají strhující film, nic hodného speciální chvíle k dívání. Od toho tu máme lavičky s bezdomovci, kdykoli se nám zachce se dojmout. Tohle není film, jen špatně a lítostivě ždímaná idea naivně parazitující na osvědčených, leč lhůtou poživatelnosti prošlých tzv. amatérských filmařských postupech. Pokud chcete vidět silnou hrdinku v úzkých, zajatou v originálním příběhu, vyprávěnou zároveň magicky i civilně, doporučuju podívat se na mikrodrama Kelly Reichardt - Wendy a Lucy: http://www.csfd.cz/film/242290-wendy-a-lucy/ ()
Ten film na mě dost zapůsobil, škoda, že to zůstalo tak nedotažené. Málokdy přeji hlavní hrdince, aby se radši utopila....To, jak čistí vystupovali z bahna, ve kterém málem "zařvali", jsem jim odpustilai... ()
Růže ran. ()
Je fascinující, jak se nižší třídy sebereprodukují nebo rovnou, jako v tomhle případě, sebedestruují nedodržováním pravidel. ()
Deprese, deprese, beznaděj, deprese? Ani náhodou. Rosetta má sice život na nic, ale je to bojovnice. A v posledních deseti vteřinách filmu Dardenni naznačují, že svět ještě není tak úplně špatné místo k žití. ()
Typicky dardennovsky: mnoho pomalého splínu ze světa těch, kdo jsou chudí uprostřed bohatého světa - a pak milost v poslední vteřině. Jedna závěrečná sekunda postavila celý film do nového světla. Jde tady mnohem spíš o zápas o duši než o kritiku sociálního vyčlenění. Nejedná se tu o boj bohatých a chudých, ale o bitvu v srdci mezi sebeprosazením a sebezřeknutím, mezi zoufalstvím a láskou. ()
Asi najlepší Dardenneovci. Z dobrej polovice, samozrejme, zásluhou hlavnej herečky. Ako to už u Dardenneovcov býva. ()
Na bratov Dardennovcov idem od novších vecí po tie staršie. A uvedomujem si, že vlastne stále točia dokola ten istý film. Inovácia je však v detailoch. Možno, ak by som šiel chronologicky, tak ich k ich posledným filmom by som pristupoval kritickejšie. Aj keď som videl Rosettu ako tretiu v poradí a štylistické a tematické prvky sa opakujú, pokladám ju za ich najlepší film (z tých troch, čo som videl). Mnohé je ukryté pod povrchom, otázky dospievania, medzigeneračné porovnanie vzťahov a nad tým čnie to ich obľúbené "sociálno". Taktiež čo sa týka "chodiacej kamery" je (v mojich očiach) zrejmé, že tento dnes stále populárny kvázi moderný formálny štýl sockovských drám je už poriadne prestarnutý a malo by ho vystriedať niečo chytrejšie. Rosetta bola v tomto ohľade asi jedna z prvých. ()
Mé antipatie k hlavní hrdince byly opravdu velké. Brrrr... - 27. 3. 2010 - 45% ()
Zaručeně nejdepresivnější film, který jsem kdy viděl. Realita ještě nikdy nebyla děsivější a díky Dardennovic dokumentárnímu stylu uvěřitelnější, že by se až dalo říct, že překračuje hranice filmového média. ()
Příběhově mi to trochu připomnělo novější Dva dny, jedna noc, které mi však přišly zajímavější. Dardenni jsou úsporní a většina jejich filmů se vejde do 90 minut, ale pocitově jsou tak o půl hodiny delší. Rosetta je klasickým příkladem filmu, kdy sledujeme lidi někde na okraji společnosti a jejich protloukání těžkým životem s nulovou vidinou happy endu. ()
TO BE OR NOT TO BE podľa pánov Dardenneovcov. ()
Těmto bratrům stále nemohu přijít na chuť. Asi na mě točí moc složité lidské osudy. ()
Reklama