Režie:
Zoltán FábriScénář:
Zoltán FábriKamera:
György IllésHudba:
György VukánHrají:
Lajos Őze, László Márkus, Ferenc Bencze, Sándor Horváth, István Dégi, Zoltán Latinovits, Gábor Nagy, György Bánffy, József Vándor, Noémi Apor, Ildikó Pécsi (více)Obsahy(1)
Děj je psychologickou sondou svědomí a morálky party kamarádů. Příběh z války začíná kdesi v malé hospůdce v Budapešti podzimního času roku 1944. Zde se schází pravidelně hodinář Gyurica, knižní dealer Kiraly, truhlář Kovacs a hostinský Béla a řeší každodenní běžné problémy. Jednoho dne jsou všichni zatčeni fašistickou mašinerií a vystaveni na policii rafinovanému násilí. Padá tabu přetvářky a teprve v tomto nechtěném a mezním dramatu, kdy jde o život, každý odhalí svoji pravou tvář. (tahit)
(více)Recenze (38)
Parádní psychologická povídka. U Páté pčetě ale dodržení Santovy knižní předlohy pro mě nevedlo ke stoprocentnímu vyvrcholení. [SPOILER] Při zasazení děje do reálné situace bych spíš věřil tomu, že to vězeň ten odskáče jinak. I když pouhý pohled do jeho očí musí být těžký, zachránit si život takto, to by udělalo 99 lidí ze sta. Takže škoda té symboliky. ()
Zlatý Medvěd - výběr ()
Vynikající ukázka filmařské psychologie, která je sondou, ale i črtou lidských charakterů. Veškerou pozornost soustředil režisér na osudy několika lidí. Absurdita doby je v tomto díle vyjádřena zcela mimořádně a přesvědčivě. ()
Válka, okupanti a zatemnění zde fungují jako skvělá kulisa a katalizátor přetěžkého existencionálního dramatu. Střídmě použitá hudba a občasný (většinou černý) vtípek situaci trochu ironizují, ale přesto téma filmu dolehne na diváka přímo bytostně. Přitom je to dílo poskytující divákovi možnost mnoha různých interpretací, což závisí asi hlavně na tom, se kterou postavou se od začátku nejvíce identifikuje - někteřé diváky jsem viděl tvářit se docela zničeně - mně naopak film naplnil takovou tou zvláštní energií nebo prostě "pocitem" jako nejlepší filmy A. Tarkovského - u Páté pečeti to ale nejde čistě přes emocionální rovinu vnímání, ale hlavně přes racionální - o to je účinek silnější. Největší podíl na účinku filmu má jistě scénář. Výtvatné řešení, režie a herecké výkony jsou v podstatě dokonalé - místy velice nápadité (surrealistické pasáže s obživlými obrázky H. Bosche). Jeden z nejlepších filmů, co jsem měl zatím tu čest vidět. ()
„Ten, kdo velmi trpěl a mnohokrát v životě čelil smrti, ví, že nic ho tak nezachrání od zla a viny, jako samotné utrpení.“ Poslední půlhodina bere dech. Jeden z TĚCH filmů. ()
Film, kterému musíte pečlivě naslouchat, a úplně vás sejme. Depresivní psychologická analýza jedné z nejdůležitějších morálních otázek lidských dějin v jednom z nejinteligentnějších filmových děl vůbec. Ignorujte několik WTF uměleckých kompozic a poslouchejte, poslouchejte, poslouchejte... ()
Sice mám radši Studentskou pečeť, ale tahle maďarská čabajka taky ušla. Jen by mě zajímalo, co tam ksakru dělal Vladimír Čech.... ()
Nepríjemné zhrnutie ľudskej podstaty a človečenstva ako takého. Majstrovská psychológia vo filme, psychologická dráma, ktorej hádam najlepšie svedčí prívlastok geniálna. Odkrývanie ľudských charakterov a rozbor psychológie jednotlivých postáv sa tu deje cez dialógy, ktoré tieto postavy vedú medzi sebou. A to s chirurgickou presnosťou a komplexne, na nič sa tu nezabudlo, hotový vedecký prístup. Pozorný divák tu dostane zjesť poriadne horkú kašu, ktorú chvíľu potrvá stráviť. Áno, to sme my, ľudia... Takto jednáme, konáme a myslíme. Pričom nič nemusí byť tak, ako sa na prvý pohľad môže zdať. Ten, kto sa tvári ako ľudomil, môže byť vo svojom vnútri niekto oveľa horší, ako ten čo sa javí ako odroň a pôžitkár. Prvý dojem väčšinou neskutočne klame, pričom každý máme v sebe nejaké to tajomstvo, s ktorým musíme žiť. Otázkou ale zostáva, ako sa s tým vyrovnáme, a či sme schopní v každej situácii zostať človekom. To je totiž merítkom ľudskej hodnoty. A tá sa žiaľ čím ďalej tým viac zmenšuje. Skrátka masterpiece! ()
Fábriho adaptace stejnojmenného románu Ference Sánty patří k nejlepším maďarským filmům, které jsem měla možnost vidět. Přestože ve mně zanechal maximální dojem, i po druhém zhlédnutí mám problém s artovou stylizací, jednoduše zbytečný přetlak metafor, tím spíše, že Hieronymuse Bosche a jeho estetiku hříchu nemusím. "Pátá pečeť" není dokonalá, ale dopad otázek a dojmů na diváka je stoprocentní, a navíc v mnoha ohledech vysoce převyšuje většinu filmů, které normálně hodnotím 5 hvězdičkami, nemluvě o morálním poselství. Nic není tak jednoznačné, jak se na první pohled jeví. ()
Maďarské filmy nevidím často. Na tento som bol dosť zvedavý, aj keď vysoké hodnotenie od malého počtu hodnotiteľov býva často mätúce. Prvá časť (do zatknutia) ma nekonečným rozhovorom štyroch priateľov, ktorí napriek svojim povolaniam (krčmár, stolár, opravár hodiniek, predajca kníh) neboli intelektuálmi a voľbou tém nevšedných nielen vo vojnovej dobe, ale ani v mieri, chvíľami nudila. Filozofovanie o tom, či je lepšie byť Tomoceukakatitim alebo Ďuďom mi pripadalo dosť nevierohodné. Po zatknutí nastala hodina pravdy a charaktery sa zdanlivo začali lámať. V rafinovanom sadizme hlavného vyšetrovateľa som badal motívy z Orwellovho 1984. Ponúkané rozhodovanie sa o tom, kto sa zachová správne a kto nie, je bolo zaťažené vnútornou chybou, pretože správne riešenie neexistovalo. Považujem film za zaujímavý, ale nenašiel som v ňom nič, čo by ma oprávňovalo prideliť mu viac hviezdičiek. ()
V poslední půlhodině se čtveřicí mužů v extrémně hraniční situaci nabírá Pátá pečeť neskutečně na obrátkách, otázka lidskosti a zachování si čistého svědomí i za cenu vlastní záhuby je bezpochyby mrazivá i nadčasová. Závěr s téměř apokalyptickým vyzněním mne totálně odrovnal. Bohužel výraznou část filmu bylo tady na mne až příliš abstraktního filozofování, které ze strany čtyř obyčejných lidí v hospodě uprostřed války na mne nepůsobilo zrovna důvěryhodně... povídání nad tím, jaká je podstata kousku masa na stolu, nebo srovnávání jakýchsi dvou smyšlených národů, bych se zde nebál označit až za zbytečně bizardní. Rovněž mne rušily všechny ty umělecké (a erotické) flashbacky, jejichž význam pro mne zřejmě zůstal nečitelný. Ač závěrečné vyústění filmu vyvolalo ve mne silný dojem, právě pro rozpačité pocity ze zmíněných "prvků" v rámci zpracování z cca prvních 60ti minut nemůžu nakonec za sebe dát plný počet hvězd. 75% (# Season Challenge Tour 2020: 7. téma – maďarský film před rokem 1990) ()
Nešťastné mizerné ľudstvo. Čo z nich vyhnalo dobro? Krásu a vznešenosť? .. no to sa ten pravý pýta. Piata pečať je o ľuďoch a ich rozhodnutiach. O dôstojnosti a čistom svedomí. A na pozadí toho všetkého vojna a životné príbehy jednotlivcov. Skvelý film. ()
Gondoskodás, SPOILERY! Je lepší snášet opravdu hrozná příkoří, která na vás jako na poddaném vykonává tyran, ale mít uklidnění v tom, že všechna tato zvěrstva neděláte vy, máte čisté svědomí? Nebo je lepší být z boží vůle vládcem s pevnou rukou, kterému nikdy nedojde, že koná něco špatného? Čtyři přátelé, hospoda, Maďarsko skrčené pod vládou Šípových křížů a jeden zdánlivě obyčejný večer, který způsobí, že se hrdinové místo pouhého filozofování budou muset opravdu pro jednu nebo druhou možnost rozhodnout. Rozhodnutí, které je díky paradoxu symboličnosti ("pouhá" facka) a doslovnosti (ruce od krve) o to problematičtější. Jedním jediným gestem je dosavadní přesvědčení diváka o charakterech jednotlivých postav obráceno na ruby. Nabízí se sklon relativizovat - hodinář je díky své péči o sirotky jediný, jehož život má opravdovou cenu - závěrečná metafora s padajícími domy je ale přesto výmluvná a ještě zdůrazňuje těžkost obětování morálních zásad. ()
Na pozadí maďarského fašistického besnenia, hneď po nástupe Ferenca Szálasiho k moci na jeseň roku 1944, sa rozohráva ťažká psychologická dráma, ktorá v plnej nahote obnažuje ľudské charaktery a človečenstvo. Obrazová stránka filmu je pôsobivá napriek jednoduchým scénam, ale tou najsilnejšou sú dialógy. Tie sofistikovane rozprávajú o moci a zneužívaní sily a robia to veľmi inteligentným spôsobom. Tento film je veľmi dôležité počúvať... ()
Fascinující. - Pátá pečeť klade zásadní morální otázky, které se stále znovu vynořují v průběhu lidských dějin (a s nimiž se zřejmě dříve, či později musí, musel, nebo bude muset vypořádat každý z nás): Je lepší být pohodlně žijícím krutým tyranem, nebo jeho krutě týranou obětí, která má ale čisté svědomí? (Tyranovi přitom jeho jednání amorální nepřipadá. Zlý chlap spí dobře.) Je strach nakonec silnější než všechny naše životní zásady? Přežívají těžké časy lépe neohrožení hrdinové, nebo bezpáteřní zbabělci? ()
Lidská tvář fascinovaná kusem masa, v nějž se za chvíli promění. Promění se v něj rukou fašistických řezníků, nebo rukou vlastní? Musíme se totiž obdivovat již tomu, jak dokázal Fabri tuto proměnu zachytit klaustrofobickou sevřeností šerosvitné kamery v první části filmu. Otázka jak správně naložit maso není tak těžká, jako ta, zda je horší stát se kusem masa trpně snášející svůj osud pod nožem řezníka, nebo se sám stát bezcitným pánem světa. Film totiž ukazuje, že ani jedna pozice není morálně výš. Nepřestávající zvrat morální nadřazenosti přehazuje vinu a blaženost svědomí hned z jedné, hned na druhou postavu. Jen aby ten, kdo se nejvíce a vědomě blíží pozici otroka s čistým svědomím, nezatíženým tíhou světa, stal nejpodlejším udavačem, a aby se nezúčastněný cynik stal nevědomým přitakávačem síly života pro druhého, kterou musel na první pohled popřít, aby ji získal. Jako kdyby morální antipody nebyly v ničem odlišné, a to ani v tom, že "zlo" tkví ve "vědomí". ()
Za pět minut máte zemřít........ ()
Těžkotonážní psychologické drama, ke kterému se špatně hledají slova. A nebýt toho uměleckého kabátku, byla by to plná palba. Aneb jak si zachovat lidskou tvář, důstojnost a čisté svědomí v extrémních podmínkách. Vždy bude záležet na úhlu pohledu, životních zkušenostech a vnitřním kodexu... ()
Vážně skvělý film. Konec jsem vůbec nečekala a byl velmi silný. Charakteristiky všech 4 (5) mužů jsou vykresleny podrobně a nikdo z nich není ani úplně zlý ani dobrý. Prostě obyčejní lidé ve vypjaté situaci, snad kromě toho pátého. I když ... Je nesmírně těžké soudit je, stejně jako je těžké odpovědět na stěžejní otázku ve filmu položenou. Tento film si určitě pustím znovu a znovu budu přemýšlet. ()
Velice znepokojivý snímek, který akcentuje jak druhou světovou válku, tak především to, jak se sebou lidé jednají, co všechno si říkají, anebo ještě spíše, co všechno si neříkají. Na první pohled je to jen pravidelné setkání několika kamarádů, ale ve skutečnosti se jedná o mnohem temnější hru, která graduje v poslední třetině. ()
Reklama