Režie:
Jaromil JirešScénář:
Šárka KoskováKamera:
Alois NožičkaHudba:
Vadim PetrovHrají:
Jana Dítětová, Vlastimil Brodský, Ivan Trojan, Veronika Žilková, Blanka Bohdanová, Jana Dolanská, Iva Hüttnerová, Alena Kreuzmannová, Luba Skořepová, Gabriela Vránová, Ilona Svobodová (více)Obsahy(1)
„…ale co je to pravda – okamžik nebo celej život…“ Snadněji vyřešíme životní situace, když jsme zdraví a všechno se nám daří. Osud si s námi ale pěkně zahrává, takže přijdou i ty těžší životní situace, se kterými je třeba se pořádně poprat… O těžkých chvílích jedné obyčejné ženy napsala úspěšný román i Jaromíra Kolárová a my vám dnes nabízíme jeho televizní adaptaci z roku 1988 podle scénáře Šárky Koskové a v režii Jaromila Jireše. Na začátku příběhu zastihneme sedmdesátnici paní Dlaskovou (J. Dítětová) v situaci, kdy má odejít na operaci. Vážné onemocnění a pobyt v nemocnici ji donutí přemýšlet o životě, hodnotit jednání své i svých blízkých. Při její životní rekapitulaci se vynoří i jeden dobře zasutý a utajovaný fakt, který celý život tajila před rodinou – její stárnoucí, sklerotický manžel (V. Brodský) není otcem jejího syna. Celý život tento fakt paní Dlasková před rodinou tajila. V nemocnici se tato moudrá a obětavá žena setkává mj. s těžce nemocnou mladou dívkou Šárkou (V. Žilková), do které se zamiluje její vnuk Vítek (I. Trojan), jenž chodí babičku navštěvovat… (Česká televize)
(více)Recenze (35)
Tak nějak nevím. Přijde mi, že se film láme na dvě části - první je hodně podobná Pozor, vizita!, ale bez toho nadhledu a humoru, druhá je o všetečné babce, která chce řídit život lidem kolem sebe. Ono to není špatné a ta závěrečná myšlenka je hodně zajímavá (zhruba v tom smyslu, že i když by si člověk v životě rád odpočinul a dělal, co ho baví, má být nakonec vděčný za to, co má, protože by nemusel mít ani to). Ale pocitově se ten film i přes zajímavé herecké výkony vleče, možná i proto, že ne všechny situace, charakter a dialogy jsou dotaženy do konce a přijdou mi poněkud povrchní, bez hloubky. ()
Průměrný televizní snímek z doby mého dětství o postarší paní, babičce, která bilancuje díky pobytu v nemocnici svůj život a zároveň životní příběhy lidí, se kterými se setkává. Děj je celkově smutný, bohužel mu chybí nějaká slušná pointa, východisko. Prostě se dějí události, až je najednou konec. Nejzajímavější je dnešního filmového pohledu sledovat filmové začátky takových herců, jako jsou Ivan Trojan a David Novotný (má ještě úplně červenou hlavu, plnou zářivě zrzavých vlasů) a vlastně celé obsazení snímku je na něm asi to nejlepší. ()
Naděje má hluboké dno je veskrze průměrný televizní snímek, jehož průměrnost nejspíš způsobují hlavně herecké výkony mezi nimiž ale třeba vyniká Ivan Trojan. I přes mnoho pravd, které ve filmu zazní se mě osobně dotkl snad jen jediný osud a to Veroniky Žilkové. Ta si na nevyléčitelnou nemoc zemřela i o pár let později ve filmu Zapomenuté světlo, za to už ale dostala cenu. Jak se říká, v nouzi poznáš přítele a o rodině to platí zvlášť. Kdo ví kolik starších lidí se v tomto příběhu poznává. ()
Lidský příběh ženy, která se má podrobit operaci a tak přemítá nad svým životem a na povrch vyplouvá jedna dlouho utajovaná pravda, kterou se divák postupně dozvídá. Trošku mě vadil Ivan Trojan v roli vnuka babičky Dlaskové, protože se choval jako pošuk. Jana Dítětová v hlavní úloze byla výborná a její monology se krásně poslouchaly. Škoda, že už to byla zrovna i její poslední filmová role. Nostalgickou, rozjímavou a tesknou náladu přibarvuje hudba Vadima Petrova. ()
Silný příběh, bohužel někdy moc tlačící na pilu. Dítětová se svým sarkasmem je vynikající a Brodský hraje absolutně na pána. A pokud něco funguje, tak je to snaha postavy ztvárněné Alenou Kreuzmannovou přežít svoji matku (Valerie Kaplanová)...je to o to silnější, že Kaplanová skutečně přežila mladší Kreuzmannovou. "Cos mi přinesla, mami?" ()
Galerie (2)
Zajímavosti (1)
- Natáčanie filmu prebiehalo v Prahe, v časti Krč. (dyfur)
Reklama