VOD (1)
Obsahy(1)
Premiéra situačně-poetického dokumentu ke 100. výročí narození básníka, prozaika, novináře, pijáka, vášnivého kuřáka, Brňáka, milovníka krajiny a lidí Jana Skácela... Tvůrci dokumentu se rozhodli přistupovat k Janu Skácelovi jako k subjektu literárně-společenských dějin, jehož role v soukolí režimních a kulturních událostí je neochvějná a často – v dnešní době – až zbožšťována či jinak přikrášlovaná. Ve filmu se pokouší vymezit vůči zažitým představám o Janu Skácelovi – a zároveň interpretacím díla Jana Skácela v minulosti. Interpretují jej sérií vlastních obrazů. Vybrali si cestu hledání, která je postavená na místopisném ohledávání života básníka a na setkáních (v těchto místech) s různými osobnostmi. Jednotlivé obrazy mají vytvářet pomyslnou cestu k Janu Skácelovi, ale zároveň jsou pokaždé křižovatkami. Ať už se budeme nacházet v místech, kde se přírodovědec a spisovatel Jiří Sádlo pokouší zachytit přírodní lásky a květnaté oblíbence básníka (ale zároveň vystihnout Moravu, protože Skácelova poetická scenérie je moravská) nebo v ulici Skácelové – spolu s básníky Petrem Hruškou a Pavlem Kolmačkou, kteří dokážou pojmenovat nepojmenovatelné: vysoké i nízké – tak pokaždé je to přibližování se Skácelovi. Série obrazů byla sestavená jako vypovídající mozaika toho, co z básníka přetrvává. (Česká televize)
(více)Recenze (8)
Potěšilo mě pruvodcovani mého oblíbeného spisovatele a přírodovědné Jiřího Sádla, reálie z života tohoto velkého básníka a ukázky z jeho tvorby jako "Kotlarska 25a: Konci to, posleze je tu ještě něco a povědět to nesmíme. Potichu jsme to zapomněli, hlasitě o tom nevíme". ()
Bože, ten Strejcovský je p..a! Recitovat nahlas Skácela tohoto druhu na způsob soudružky Ženy za pultem v roce 2022 a pro zoufalé mlaďochy. Titulky jak z Macha a Šebestové? Zamysleli se autoři nad tím, že si osobnostní monolit Skácelova typu nese a ponese v mysli Čechů i svou grafickou poetiku už třeba jen typografií svých knížek? Vtípil mi v tom nakonec přišel jediný ve spojení s poetikou básníka. ()
"Na celém světě není tolik ticha/ jako když sněží v Dolních Kounicích/ a probořenou střechou katedrály/ snáší se k zemi bílý sníh..." Včera jsem stál uprostřed zbytků kláštera Rosa coeli, což mi dalo víc než celý tento příliš alternativní a "poetický" film. ()
https://www.ceskatelevize.cz/porady/13522442704-hledani-jana-skacela/ ()
Pár hezkých, zajímavých a přínosných momentů bych v dokumentu našla. Roztomilý pan Sádlo, který recituje Skácelovy verše zpaměti, vzpomínky Skácelových známých a přátel, místa v Brně, které slavného rodáka připomínají. Ale co si počít s dvěma básníky procházejícími Skácelovou ulicí s plechovkou piva, to nevím. A studentky chichotající se při chvilce ticha? Některé dívky měly ve tváři výraz naprostého nepochopení a nezájmu. Ale pár vnímavých se naštěstí mezi nimi našlo. Nejsem schopna tento dokument ohodnotit. ()
Příliš alternativní dokument, jemuž chybí pevnější ukotvení a vedení. ()
Čekal jsem od toho víc, trochu příliš roztěkané, pár věcí tam bylo cenných, dům a byt v Kotlářské, vzpomínky v něm rodinného přítele, Pavel švanda, pan Kříž, biolog Sádlo, břeclavští studenti mi nevadili a recitace od nich bylo ale trochu málo, těch Skácelových veršů tam mělo být víc, i víc ucelenějších postřehů k jednotlivým etapám jeho života, takhle to byl dokument jen pro Skácelem už příliš zasvěcené. ()
Jeden z nejhorších životopisných dokumentů, které jsem kdy viděla. Pseudointelektuální paskvil parazitující na díle velikého klasika. Kamera naprosto otřesná, nevýtvarná, bez jakékoliv poetiky. Pokud to dělali studenti pražské FAMU, tak bych to asi pochopila, ale hra na umění opravdu nefunguje. Jan Strejcovský je dobrý herec, ale jeho osobní přínos do dokumentu vyzněl velmi směšně. To bych dodatečně možná i vystřihla. Pár momentů v dokumentu mě oslovilo, ale obecně situační dokumentaristika tvůrců skutečně nefungovala. Syntéza dokumentu působí uměle, nepřesvědčivě, neoriginálně. Myslím, že Skácel si takové experimenty nezaslouží. ()
Reklama