Režie:
Kendži MisumiScénář:
Minoru InuzukaHudba:
Akira IfukubeHrají:
Šintaró Kacu, Kóiči Aihara, Masajo Mari, Rjúzó Šimada, Šigeru Amači, Eidžiró Janagi, Eigoró Onoe, Jošito Jamadži, Jukio Horikita, Hirojoši Nišioka (více)Obsahy(1)
Ve svém prvním snímku, který se dočkal celkem 25 pokračování, televizního seriálu a několika remaků, se nám představuje postava slepého maséra Zatóičiho (Šintaró Katsu). Ve feudálním Japonsku první poloviny 19. století, kdy se jeho příběhy odehrávají, byla pozice maséra vyhrazena slepcům a považována za podřadnou. Pod nenápadným zevnějškem podsaditého slepce se však skrývá šermířský mistr, kterému i přes jeho handicap není rovno. O Zatóičiho schopnostech se dozví šéf místní jakuzy a najme ho pro válku proti konkurenčnímu klanu. Ten si na svou ochranu naopak najme ronina Hirateho (Šigeru Amači), který pomalu umírá na tuberkulózu. Zatímco oba klany proti sobě všemožně intrikují, naváží Zatóiči a Hirate zvláštní přátelství. Hirate totiž touží zemřít raději Zatóčiho mečem v čestném souboji, nežli na nevyléčitelnou nemoc. (Ertai)
(více)Recenze (27)
Je zajímavé, že zrovna ze postavy Zatoichiho se postupně stal v Japonsku podobný fenomén, jako z Jamese Bonda ve světě. Slepý šermíř/masér sice zajímavý je, ale třeba takový Samurai Wolf, by si v mých očích dlouhou sérii zasloužil úplně stejně, přičemž skončil polozapomenutý. Film samotný je vcelku jednoduchý a v ničem se zvlášť neliší od zbylé žánrové tvorby té doby. Akce se téměř nekoná, teprve v samotném závěru dojde na meče. Možná to byl Shintaro Katsu, který se svým charismatickým výkonem zapsal do podvědomí diváků a postaral se tak o zrození kultu. ()
V podstatě jednoduchá historka, kterou si Takeši Kitano vykradl pro svou verzi této dnes již kultovní klasiky (jen zaměnil toho, kdo je smrtelně nemocný, za samurajovu ženu), ale která je o něčem zcela jiném než ta Kitanova verze. Tohle je o zvláštním přátelství dvou mužů najatých v opačných klanech, kteří by se vzájemnému střetu nejraději vyhnuli. A mezitím poznáváme tehdejší reálie, ale i charaktery lidí, některé příběhy kolem mi připomněly Van Gulikova soudce Ti. Tam totiž také šlo o podrobné popsání reálií a charakterů postav, z nichž pak detektivní příběh vycházel. Zde se tohle vše odehrává jaksi na pozadí, ale vytváří poměrně barvitou fresku, kde závěrečný souboj není to podstatné, nakolik většina diváků čeká právě akční film. ()
První film o Zatoichim, který jsem shlédl byl schválně až ten zcela poslední z roku 1989 (Zatôichi). Takto jsem učinil z důvodu, abych viděl, kam se ztvárnění 26 filmů o slepém šermíři Zatoichim za ta léta posunula. Hned po něm jsem shlédl tento, o 27 let starší první "díl" (Zatoichi není seriál ani série, jedná se o 26 samostatných celovečerních filmů, které na sebe nenavazují dějem a proto je lze sledovat i spřeházeně ...). Byl jsem mile překvapen, jak je atmosféra a hlavně postava Zatoichiho v podstatě stejná od prvního jeho příběhu k příběhu posledním (v mém případě od posledního k prvnímu ...). Děj filmu není nijak hluboký a scénář nijak zvlášť propracovaný. Sám osobně bohužel nemusím filmová 60. léta, ale miluji léta 70. jak v horrorech, tak akčních "karate, kung-fu a samuraj řežbách"... Což se odráží i na mém hodnocení, nemohu prvnímu dílu dát plný počet, i když se jedná o velmi dobrý film, obecně velmi uznávaný. Celý film v podstatě stojí na vykreslení postavy Zatoichiho, kterého špičkově hraje japonská filmová legenda Shintarô Katsu. Ten nechává svým hereckým projevem všechny další zúčastněné herce ve filmu daleko za sebou a snad jedinou výraznější postavou je zde mladý samuraj, se kterým se na konci Zatoichi utká v boji... Film obsahuje spoustu jednoduchých, ale hlubokých myšlenek o životě, vztazích, vztazích k handycapovaným lidem, podceňování nebo přeceňování druhých, přátelství, hrdosti či údělu každého v našem životě ... Jedná se o výborný film, ovšem jak jsem již psal, nejsem expert na kinematografii 60. let a vzhledem k tehdy ještě ne tolik dokonalé choreografii akčních bojových scén (která se rozvinula v celé své kráse v letech 70. po období 10ti let, aby pak šla v 80. letech zase ho háje ...), pomalému vyprávění, černobílé barvě filmu plný počet nedávám. Ale jako začátek příběhů o Zatoichim jednoznačně paráda ... ()
Pro mě první filmové setkání se Zatoichim (co jiného taky na poprvé zvolit?) a výsledek byl trochu rozpačitý, samotná titulní postava slepého samurajského, čestného geroje je sice velmi dobře podaná i zahraná, jenže děj okolo něj plyne tak nějak podivně a tróchen nudně s nedostatečnou sílou v závěru. A to je škoda, obrovský potenciál tu totiž je a pevně věřím, že bude v dalších dílech využit, neboť byť jsou Zatoichiho dialogy s kýmkoliv zábavné (první přestavení s hrou v kostky!), mohou být zasazeny do lepšího rámce. ()
Na príbehu o Zatoichim je podmanivá jeho nejednoznačnosť. Nie je to hrdinský samurajský film, hoci sa takým zo začiatku môže javiť. Zatoichi je samuraj žijúci v spoločnosti, ktorá si od neho vyžaduje aj poslušnosť, aj dodržiavanie kódexu. To, že pritom navozuje priateľstvá a klame babrákov a hlupákov je jeho voľnočasová aktivita, ktorá sa mu časom vypomstí. Či už ide o lásku krásnej ženy, alebo priateľstvo so samurajom zo znepriateleného klanu. Natočené je to perfektne. Má to nezabudnuteľnú atmosféru. Nikam sa to neponáhľa a každé prostredie je tu využité na maximum. Finálny stret v uličkách dediny a na moste má pôsobivý vizuál. Na konci zostáva ale smútok a vôbec nie taký happyend ako by sa čakalo. Prišlo mi to ako koniec Siedmych samurajov. A v tom je do určitej miery krása tohto filmu. ()
Galerie (68)
Photo © Daiei Motion Picture Company
![Zatóiči monogatari - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/009/161009215_8c8095.png)
Zajímavosti (2)
- Zatoichi (Shintarô Katsu) při soubojích nepoužívá tradiční japonský meč katana ale shikomizue, meč schovaný ve dřevěné holi, který může být bez povšimnutí nošen na veřejnosti. (Rominator)
Reklama