Režie:
Jódži JamadaScénář:
Jódži JamadaKamera:
Mucuo NaganumaHudba:
Isao TomitaHrají:
Hirojuki Sanada, Rie Mijazawa, Nendži Kobajaši, Ren Ósugi, Micuru Fukikoši, Tošinori Omi, Min Tanaka, Keiko Kiši, Baidžaku Nakamura, Tecuró Tanba (více)Obsahy(1)
Samuraj Seibei je čerstvý vdovec, kterému zůstaly na starost dvě dcery a stará matka. Nepatří k nejvyšší šlechtě, dluží, kam se podívá a jeho postavení není nijak uspokojivé. Přestože má prvotřídní výcvik pro boj s mečem, netouží po slávě bojovníka a vyhovuje mu práce skladníka. Jeho hlavní starostí je rodina, které věnuje veškerý volný čas a vůbec se chová pro své okolí velmi výstředně, pročež je vystavován posměškům. Přezdívku Soumrak si vysloužil za to, že po službě nechodí pít jako ostatní, ale rovnou cestou domů, starat se o dcery a nemocnou matku. Jako samuraj však zcela podléhá příkazům svého pána a ten jeho meč spát nenechá.
Nejen netradiční pohled na život nižších samurajů a jejich reálný život v polovině 19. století, kdy se staletý feudální systém pomalu blíží ke svému zániku, skvělý scénář (adaptace románu Šuheje Fudžisawy) a zkušená režie dovedly tento film až k nominaci na Cenu americké akademie za nejlepší zahraniční film. Velkou měrou se na působivém obrazu "podivínského samuraje" podílí především představitel hlavní role Hirojuki Sanada, jehož polohy oddanosti, přemýšlivého odstupu i pevné síly v situaci, kdy je třeba splnit úkol, jsou naprosto přesvědčivé. V tomto netradičně pojatém samurajském příběhu nemluví zbraně, ale srdce. Netradičně a působivě.
Soumrak (Tasogare Seibei, 2002) patří k režisérovým největším mezinárodním úspěchům. Kromě nominace na Oscara získal film dalších 37 cen a 6 nominací na mezinárodní a národní ceny.
(oficiální text distributora)
Recenze (111)
Není snadné z Yamadovy brilantní trojice samurajských příběhů vybrat ten nejlepší. Z několika důvodů jsem zvolil soumračného samuraje. Samuraje bojujícího klackem místo katany, aby zbytečně soupeře nezranil. Vdovce, který po práci pospíchá domů starat se o dvě dcery a senilní matku. Chudáka, který se bojí požádat o ruku ženu svého srdce, aby ji nepřivedl z blahobytu do nuzoty. Na rozdíl od druhých dvou filmů je není tento zaměřen pouze na lásku mezi mužem a ženou, ale i na lásku k dětem a k rodičům. Tím je výjimečný. – „Dívat se na své dcery, jak den za dnem rostou, je... Je to jako dívat na zrající úrodu na poli nebo na rozkvétající louku.“ Po druhém zhlédnutí doplňuji: Jednoduše nádhera. Samuraj odsouzený k harakiri chroupající popel vlastní dcery je vpravdě ztělesněním marnosti lidského pachtění. ()
Mesto Unasaka, severovýchodné Japonsko krátko pred nástupom dynastie Meidži. Feudálny systém starého shogunátu je na ústupe, reformizmus modernej doby je však ešte stále vzdialený. Spoločenský status samurajov upadá. Jeden z nich, Seibei Iguchi (Hiroyuki Sanada), človek bez veľkých ambícií odovzdáva všetok čas práci a svojej rodine, ktorá pre neho (a on pre ňu) predstavuje všetko, čo mu po predčasnej smrti ženy zostalo. Zároveň ho vnútorne chráni pred posmechom ostatných ľudí, ktorí v ňom vidia len zanedbaného úradníka, pracujúceho v miestnej správe. Všeobecný rešpekt si získa až po tom, ako v samurajskom súboji zahanbujúco porazí svojho protivníka. Paradoxne, Seibei bol na súboj vyzvaný – a tak ako v prípade „finálneho“ konfrontácie - odmietnuť mu zabránila iba samurajská česť, ktorá pre neho stále predstavuje dogmatický kódex, ktorý nie je schopný porušiť. Jeho odvaha zachádza do krajností hlavne v záverečnej konfrontácii so samurajom zo znepriateleného klanu. Počas vzájomnej diskusie si Seibei uvedomí, že má so svojim rivalom v zásade rovnakú minulosť a podľa toho čo sa dozvieme v záverečnej scéne – aj budúcnosť. V zásade je The twilight samurai melodráma. Seibei prechádza zložitým vzťahom s Tomoe (Rie Miyazawa), priateľkou z detstva, ktorá sa s ním po svojom rozvode opäť zblíži, napriek odmietavému postoju časti svojej rodiny. Ten pramení v ich rozdielnom spoločenskom postavení, ktorý si veľmi dobre uvedomuje aj Seibei. Vo všeobecnosti je „súmračný samuraj“ s krásnymi kompozičnými zábermi, (oba súboje, scéna pod sakurou, pri rieke atd..) pomalým tempom, dlhými scénami bez strihu a charizmatickými hereckými výkonmi to najlepšie čo som za posledný čas videl z ázijskej filmovej produkcie. Jednoduchý príbeh, ktorý podobne ako hlavný hrdina na prvý pohľad nemá veľké ambície, no na druhej strane je právo to najväčším pozitívom, tým, čím si dokáže získať diváka.. 10/10 ()
FIlm se pokouší napodobit staré dobré filmy o samurajích, ale nedaří se mu to. Laciná podbarvující hudba a scény, bez děje, nuda... ()
[3,5*] "Poznáš túto pani?" "Je to slečna Tomoe, dievča z Iinumy." "Vidíš? Pamätá si ma." "To je dobré. A samozrejme si pamätáš aj mňa, však?" "Z ktorej domácnosti ste?" "Som tvoj syn." Veľmi citlivý príbeh zo sveta, v ktorom vládnu muži krutou a bezohľadnou rukou, zanikajúceho sveta samurajov s veľmi prísne dodržiavaným triednym systémom. Hlavným hrdinom je živoriaci samuraj nižšej triedy Seibei "Súmrak" Iguchi (výborný Hirojuki Sanada), muž, ktorý do tohto sveta vôbec nezapadá. Je totižto na rozdiel od iných láskavý, jemný a nadovšetko miluje svoje dve dcérky. Filmu sa celkom úspešne darí zachytiť ducha doby, v ktorej sa bijú odchádzajúce staré časy (krutý feudálny systém) s prichádzajúcimi novými časmi, či lepšie povedané s prísľubom nových a lepších časov. A hoci rozhodne nejde o akčný samurajský film, tie jediné dva prítomné súboje (drevená palica proti oceľovému meču, krátky meč proti samurajskému meču - katane) sú nakrútené nadmieru strhujúcim spôsobom. Celkovo je to dielo, ktoré dokáže veľmi slušne zalomcovať s emóciami, najmä v tom krásne dojímavom závere. "Nehovor o tom slečne Tomoe. Ani nikomu inému." "Tí muži budú hovoriť." "Nie. Zbitý pes nešteká." ()
Krásna rodinná dráma natočená v starom japonskom štýle. ()
Tasogare Seibei sa nezaradí medzi moje obľúbené ázijské filmy. Príbeh ma extra neuchvátil, záver nedojal a aj keď to nebol úplne nudný kúsok, u ostatných japonských filmov, najmä tých zo súčasnosti cítim oveľa väčšiu iskru. Samurajské súboje boli síce podané oveľa realistickejšie, než je zvykom, no chýbala v nich určitá elegancia, ktorú mám rád. Zbytočne rozrečnený bol tento film a keď tam nebola ani Hisaishiho hudba, nemalo ho pre mňa čo zachrániť, aby sa vyšplhal niekam vyššie v hodnotovom rebríčku. ()
Film je příjemný, tichý, v pomalém tempu (což mi vyhovuje), hlavní hrdina skromný, obětavý (a velmi pohledný), příkladně se stará o starou matku a své dvě dcerky. Rodinný život je vykreslen moc hezky. Taková idyla, všichni se milují, respektují, možná idylka až příliš. Žádné problémy s výchovou holčiček, které jsou tak poddajné. Všechny ženy jsou poddajné, člověk skoro neví, co si doopravdy myslí. Japonské filmy mám ráda, ale tento mě nechytil za srdce. Představitel hlavní role Hirojuki Sanada byl však výborný. ()
Vynikajuci film s vynikajucim pribehom a hercami.Film o tom,ze nie je vsetko len o peniazoch a vysokom postaveni,ved clovek moze byt chudobny a predsa stastny.Vrelo odporucam hlavne ludom ktory chcu pri filme oddychnut a pohodovo porozmyslat nad zivotom samurajov,ale aj nad vlastnym.Pre mna velmi mile prekvapenie podobne ako Geisha. ()
Velmi poklidný a hezký snímek.....dalo by se říct že jde vlastně o romantický film ve stylu samurajských kodexů. ()
Mne z neznámych dôvodov som tento film po dlhšiu dobu akoby obchádzal. Čo nechápem, keďže práve takýto druh filmov zvyknem vyhľadávať. Som úprimné rád že som sa k tomuto odhodlal a že nedošlo v tomto prípade k seba menšiemu sklamaniu. Snáď môžem prehlásiť že to bolo prinajmenšom dokonalé a určite to dokáže konkurovať aj samurajskej klasike z 50tých a 60tých rokov.Za toto by sa nemusel hanbiť ani Kurosawa či Kobayashi. Ešte snáď len vyzdvihnem skvelú doprovodnú hudbu a bravúrne prevedené bojove scény, ktorých bolo minimálne čo ale beriem za isté plus. Nemám k tomu už azda viac dodať, snáď len že sa teším na ostatné snímky tohto režiséra a určite v najbližšiu dobu sa do nich pustím. ()
Překrásný román v obraze. poctivé řemeslo režiséra Yamady, výrazové prvky jsou detailně promyšlené a vytvářejí dokonalé obrazy.Tím spíš mě to oslovilo, že nad akční rovinou převažuje vztahové drama. ()
Komorní příběh v komorním provedení s mnoha skvělými myšlenkami. ()
Samurajský film založený na humanizme. Človek si myslí, čo to už môže byť. Chceme súboje a krv. A na prekvapenie vás to pohltí a premení na lepšieho. Klobúk dole.. ()
Povedený japonský samurajský film bez přehrávání (to se jen tak nevidí). ;-) ()
Podobnost se Skrytým ostřím od stejného režiséra je skoro zarážející. Stejné časové umístění děje, hlavní hrdina (až sebedestruktivní poctivec), podobné zápletky i morální dilemata. Stejný je i styl vyprávění, v jehož civilnosti je spousta místa pro nejrůznější detaily z běžného života, díky nimž i takhle neakční samurajský film vůbec nepůsobí nezáživně. I téma konce jedné historické éry, který symbolizuje už titulní přezdívka hlavního hrdiny, zůstává stejné. Oba filmy tedy loví v jednom rybníku, ale úlovek není ani v jednom případě vůbec chudý. Později natočené Skryté ostří se mi dokonce líbilo o chlup víc, ale to může být tím, že jsem ho viděl jako první. Klobouk dolů před panem Jamadou, že dokázal stejně působivě odvyprávět dvakrát tak podobný příběh. ()
Soumrak je typ člověka, jenž ve mě vyvolává bezmeznou úctu, byť v běžném životě by si ho jeden sotva všiml. Obdiv zasluhuje jeho skromnost a to jak je opravdová a jeho nekonečná pokora, s jakou se podřizuje životu, lidem, osudu a jenž lehce ve druhých vyvolá posměšky a podcenění síly, jež v něm dřímá a jež jej činí silnějším než je většina z nás, aby se pak zas hned vrátil ke své obvyklé mírnosti. Díky Bohu za filmově nevšední a o to skutečnější superhrdiny, precizní herce a podobné jako nevyzpytatelný tok řeky plynoucí příběhy. A nesmím zapomenout na ty drobné a přece silné záchvěvy oddané a věrné lásky, jíž Soumrak přináší. ()
Film mapuje poslední éru samurajů před reformami meiji a muže s čistým srdcem, který celý život věnoval svým dcerám a dal přednost prostému životu, ve kterém byl šťastný, před stoupáním po společenském žebříčku. Tento hezký námět a zpracování mě ale až tak neoslovil, asi tak na 3,5*. ()
Skvělé drama vykreslující hlavně hodnoty a společenské postavení samuraje v nelehké životní situaci, než ostří jeho meče. Výborný Sanada, kterýho znám už od VHS timů pod režií pro mě do dneška neznámého Yoji Yamady, což je v tomto kontextu včerejšek. ()
Prvy diel Samurajskej Trilogie od rezisera Yamadu, okrem ineho nominovaneho na Oscara za najlepsi zahranicny film. Pribeh samuraja Seibei-a, ktory nepopisuje samurajske suboje ale jeho bezny zivot, kde bojuje dennodenne, kde zakladom jeho existencie a celej spolocnosti su cest, respekt, spolocenske zvyklosti, konvencie a aj rozdelenie medzi socialne vsrtvy. Do pribehu ja zamiesany aj milostny prvok a pomalost filmu je prinosom kazdou ubehnutou minutou, vrcholiac ku koncu. Film je tak naschval "tichy" a naschval vizualne nevyrazny, az je "skutocny" (v pozitivnom slova zmysle). Navyse hlavny predstavitel zahral ulohu samuraja naozaj dokonale - nezabudnutelne. Vyborna zmena voci Americkej produkcii a je dost mozne, ze casom pojde u mna hodnotenie este vyssie. 8/10 ()
Především první polovina filmu zaujala zdařilým vykreslením pozdní doby samurajské a lidu tohoto času. Citlivé vedení všedním životem milujícího otce dvou malých dcer je navýsost nevšední. Milá rozvedená nešťastnice se k němu hodí více než 100% :-) Závěr filmu uletěl (byl useknut) zbytečně. Také otázky na pozadí, týkající se rozporů doby, tvoří druhý (řekl bych umělý) bod soustředění - i tak ale každopádně zajímavý filmový počin ;-) ()
Reklama