Režie:
Jódži JamadaScénář:
Jódži JamadaKamera:
Mucuo NaganumaHudba:
Isao TomitaHrají:
Hirojuki Sanada, Rie Mijazawa, Nendži Kobajaši, Ren Ósugi, Micuru Fukikoši, Tošinori Omi, Min Tanaka, Keiko Kiši, Baidžaku Nakamura, Tecuró Tanba (více)Obsahy(1)
Samuraj Seibei je čerstvý vdovec, kterému zůstaly na starost dvě dcery a stará matka. Nepatří k nejvyšší šlechtě, dluží, kam se podívá a jeho postavení není nijak uspokojivé. Přestože má prvotřídní výcvik pro boj s mečem, netouží po slávě bojovníka a vyhovuje mu práce skladníka. Jeho hlavní starostí je rodina, které věnuje veškerý volný čas a vůbec se chová pro své okolí velmi výstředně, pročež je vystavován posměškům. Přezdívku Soumrak si vysloužil za to, že po službě nechodí pít jako ostatní, ale rovnou cestou domů, starat se o dcery a nemocnou matku. Jako samuraj však zcela podléhá příkazům svého pána a ten jeho meč spát nenechá.
Nejen netradiční pohled na život nižších samurajů a jejich reálný život v polovině 19. století, kdy se staletý feudální systém pomalu blíží ke svému zániku, skvělý scénář (adaptace románu Šuheje Fudžisawy) a zkušená režie dovedly tento film až k nominaci na Cenu americké akademie za nejlepší zahraniční film. Velkou měrou se na působivém obrazu "podivínského samuraje" podílí především představitel hlavní role Hirojuki Sanada, jehož polohy oddanosti, přemýšlivého odstupu i pevné síly v situaci, kdy je třeba splnit úkol, jsou naprosto přesvědčivé. V tomto netradičně pojatém samurajském příběhu nemluví zbraně, ale srdce. Netradičně a působivě.
Soumrak (Tasogare Seibei, 2002) patří k režisérovým největším mezinárodním úspěchům. Kromě nominace na Oscara získal film dalších 37 cen a 6 nominací na mezinárodní a národní ceny.
(oficiální text distributora)
Recenze (111)
Dosud jsem žil v domění, že jsem samurajských filmů viděl dostatečné množství - Zatoichi, Poslední samuraj, nějaký ten Kurosawa, Samurai Fiction, Lady Snowblood a naposledy Harakiri. Tak dostatečné množství, jo? A vše to spolehlivě převálcoval Kill Bill. Soumrak (trochu zmatek v českých názvech - Twilight samuraj jako Soumrak, Soumrak samurajů ale jako When the last sword is drawn... no nic).. tedy Soumrak mi připadal jako... Soumrak dne, jen místo distingovaného butlera distingovaný samuraj. Soubojů a vůbec akčních scén (které mám se samurajskými filmy bůhvíproč zafixované) je tu poskrovnu (dva) a popravdě mi ani nechyběly... Solidní drama, málem nenaplněná láska, scény v pološeru a dialogy postav v nezvyklých pozicích vůči sobě (místo naproti sobě - sedí po diagonále). ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film . . . . . . .Zlatý Medvěd - výběr ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $559,765║Tržby Celosvetovo $7,338,987║ ()
,,Mohu být bezvýznamný, ale pořád jsem samuraj“.... Samurajská romantika, ale i westernová poetika provází příběh o rozcuchaném a ušmudlaném samuraji. SOUMRAK je terčem posměchu, je chudý, má dvě dcery a senilní matku. O ženský přemýšlí ,,jako o snu, který nikdy nevybledl“. Jeho problém (a problém celýho filmu) je, že než se vymáčkne, přijde málem nejen o lásku, ale i o život. Film si dává záležet, aby ukázal onu japonskou podřízenost, smysl pro dodržování hierarchie ve společenském postavení a předvedl, jak se žilo pár let před občanskou válkou, v době hladomoru na hradě v klanu. Necítím z toho poetiku samurajských filmů. Spíš Ameriku. A čekám ¾ filmu, až se půjde bít na život a (překvapivě....) na smrt. Konečně bude bitka!.... ,,RÁD BYCH SI S TEBOU POPOVÍDAL. POSAĎ SE. VENKU JE HEZKÝ DEN.“... Ach jo.... Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Zjistím, že na slepici v Japonsku můžu volat stejně jako doma. (Ne, jméno manželky to opravdu není..) 2.) Chystám se založit samurajskou osadu. 3.) Jsem dobrej s mečem, ale je těžké se mnou vyjít. (A taky trochu chlastám.) (ten meč je důležitější...) 4.) Nechápu, proč si má samuraj, kterej dělal všechno dobře rozříznout břicho. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Neuvěřitelně nádherný příběh samuraje, který se potýká s mnoha problémy, snaží se být zodpovědným otcem, nemá manželku, protože mu zemřela a občas je okolí pro posměch. Celý svůj tvrdý úděl snáší bez výčitek či sebelítosti, štěstí nachází ve svých dvou dcerách. Z počátku filmu o něm nikdo v okolí netuší, jak výborný šermíř je. Když se dostane do nevyhnutelné konfrontace, seřeže protivníka dřevěným mečem ... Od té chvíle je na něj pohlíženo již jinak, ovšem jen z toho pohledu, jak jeho schopností využít ... V ničem ve svém životě necítí nepřekonatelný problém, jeho prioritou je jeho rodina. Jedinné, čeho se nejvíce bojí je paradoxně smrt eventuálního protivníka v boji. V poslední části filmu je však donucen již s pravým mečem zasáhnout v zabarikádovaném spuchlém domě nepřemožitelného šermíře. V té chvíli vidíme jeho neuvěřitelný vnitřní boj a vzdor vůči tomu, co se může a má stát. Co je pro něj horší? Bude jeho rodina bez otce? Nebo musí prolít cizí krev, vzít někomu život, někomu, koho ani neznal? Absolutně DOKONALÉ drama, které do 3/4 stopáže stojí na neuvěřitelném hereckém výkonu bývalého akčního béčkaře Henryho Sanady, ve finále se pak nádherný film změní až v horrorové drama, kdy se ve stuchlém domě setkává jako by s vlastním svědomím, bolestí, temnotou a vnitřní samotou, která je zhmotněna vyšinutým popíjejícím samurajem, který si chce povídat ... V tu chvíli se dá atmosféra vyloženě krájet, divák ani nedutá a s bázní sleduje, co se může každou vteřinu stát a jak film dopadne. Musím uznat, že od chvíle kdy je donucen k souboji jsem měl oči plné slz. Ve finále filmu jsem brečel jako malé dítě ... Úžasně zpracovaný film se pomalým tempem nese a postupně graduje. Henry Sanada dokazuje jak svoji stále neuvěřitelnou fyzickou průpravu (ale o souboje ve filmu vůbec nejde), tak zejména umění herectví. Zřejmě nejlepší seriozní japonský film, jaký jsem zatím viděl ... ()
Soumrak zčásti dělá pro bájné samuraje to, co Nesmiřitelní pro pistolníky divokého západu - ukazuje, že samuraje nedělá samurajem meč v srdci a krev na rukávech, ale především odpovědnost, úcta, morálka a láska k moudrosti a rodinným hodnotám. Seibei, ač bývalým instruktorem v šermířské škole, by raději byl rolníkem a celé dny dřel na poli pro svou rodinu, než aby předváděl svůj talent, jenž mu byl nepochybně dán... Soumrak je film táhlý, skromný jako jeho hlavní postava, poučný (skoro) jako Akira Kurosawa a navzdory své civilnosti a bídě také vznešený. Škoda, že k tomu nebyl i více výraznější a/nebo záživnější... 7/10 ()
Překrásné. Poetické. I když by se to mohlo zdát usoužené a táhnoucí se, pro mě to tak není. Vše je tu pravdivě ukázáno, vše je špinavé a přitom krásně jasné. Nikdo nic nepřibarvil, všechny barvy, co tento film obsahuje, by se daly označit za původní. Všimněte si, až se budete dívat, ke konci, v průběhu boje, když ti dva stojí naproti sobě v tom pokoji, toho okna - přišlo mi tím nejdůležitějším prvkem v celé scéně, papírové okno, skrze které lze vidět vítr hrající si s větvemi stromu. Teď zřejmě trochu zaspoileruju, ale musím to zmínit - když se vracel domů, celý zakrvácený, a ona tam stále byla, cítila jsem to jako naprostý happy end, říkala jsem si, že i kdyby teď umřel na ztrátu krve, stejně by to byl happy end, protože ona tam byla. ~ Ten film dovolí záhadný způsobem se vžít do Seibeie, že s ním cítíte jeho radost, a když se tak stane, ten konec se stává vskutku trošku smutným. ()
The Twilight Samurai nebo Tasogare Seibei (たそがれ 清兵衛, literally "Twilight Seibei") Vypráví obyčejný příběh ovdovělého samuraje z nižší vrstvy, jemuž v práci dali přízvisko "Soumračný Samuraj" (Samuraj Soumraku). Jeho život je těžký, ale poklidný. Stará se o své dvě dcery a senilní matku, dokud nepřijde příkaz z klanu pro který pracuje a musí ho splnit. Příběh Alegorie srdce, povinnosti a cti z období konce éry EDO s překrásnou hudbou od pana Isao Tomita. 90 % ()
Pod křídly skromnosti vám štěstí vždycky leží na dosah a slovo ambice pak vlastně dostává zcela jiný význam.. Stejně ladně jako květy azalky plují po řece, vypráví Yamada o nezvratném soumraku samurajů, úsvitu lidských hodnot a životní filosofii, s kterou se beze zbytku ztotožňuji. Hiroyuki Sanada s definitivní platností vystřelen mezi mé nejoblíbenější herce ()
Natočiť pekný samurajský film s veľkou nádielkou citov nie je, zdá sa, pre šikmookých žiadna veda. Akcie sa nadšenci tohto typu filmov veľa nedočkajú, takže aj ja upozorním na vyvarovanie sa pred sklamaním. O to viac dali tvorcovia dôraz na citový základ filmu. Tradície a zvyky východných kultúr sú pre mňa ešte stále veľkou neznámou a tak sa vždy teším, keď je na ne dávaný dôraz, obzvlášť tak senzitívne ako v tomto filme. Herci hrali umiernene a spoľahlivo, príbeh bol priezračný, skromný, bez vedľajších úmyslov, ale i tak sa mu podarilo nenápadne zaútočiť na citlivé divákove miesta. Ešte spomeniem krásny hudobný doprovod a udelím zaslúžené štyri hviezdičky. 80%. ()
Je to veľmi dobrý historický film. Má výborný príbeh o samurajovi z nižšej triedy, ktorý kvôli chorobe prišiel o ženu a tak na svoje dve dcéry a matku zostal sám, no aj tak si nesťažuje, aj keď pracuje od rána do večera a kvôli nízkemu platu a dlhu žije v neustálej biede, ale aspoň mu začne pomáhať jeho celoživotná láska, ktorá od svojho muža odišla. A navyše je práve zlé obdobie plné zmien a preto je samuraj niekedy povinný použiť aj svoj meč. So spracovaním som veľmi spokojný, takto si predstavujem skutočný samurajský film, teda žiadny historický veľkofilm s množstvom akcie, ale uveriteľný príbeh pravého samuraja s jeho problémami, ktoré ho aj tak vôbec nezmenili a stále si zachováva svoju tvár. Už od začiatku si ma získal hlavný hrdina, ktorý je tu podaný skutočne perfektne a celé dve tretiny filmu sa venujú prakticky len jeho životu s rodinou, známymi a priateľmi, takže nič veľké, ale mne to sadlo výborne, tu nie je vôbec nič navyše, bavilo ma úplne všetko. A v poslednej tretine má už väčší priestor aj tá akčnejšia stránka samurajského života, ale aj to sa nesie čisto v uveriteľnom duchu a bavilo ma to rovnako, ako aj celá čas predtým. A na pozadí sa ešte odohrávajú aj veľké politicko-vojenské zmeny, ktoré to ešte trochu ozvláštnia, ale nie je to nič výrazné, priestor to dostane prakticky len v pár rozhovoroch a takto mi to sadlo najlepšie. Takže aj keď tu o nič veľké nejde, nie je to ani najmenší problém, pozerá sa na to výborne od prvej do poslednej minúty a kľudne by som ocenil, keby to trvalo aj o hodinu dlhšie. Akcie tu moc nie je, ale je vydarená. Celé to stojí na príbehu a postavách, takže akcia ani nie je potrebná, ale len predsa sa tu nájdu dva samurajské súboje a oba sa mi páčia. Herecké obsadenie je výborné, Hiroyuki Sanada v hlavnej úlohe, ktorý mi sadol po všetkých stránkach a viacero veľmi dobrých vedľajších postáv, obzvlášť jeho celoživotná láska, ale aj všetky ostatné dôležitejšie postavy. Réžia a technická stránka sa mi páčia, úplne ideálne vo všetkých ohľadoch. Síce na plné hodnotenie to nie je, to som dal iba pár historickým filmom a tie fungovali aj po emocionálnej stránke, ale to nič nemení na tom, že Twilight samuraj je skutočne vydarený film, vo svojej kategórii patrí medzi to najlepšie a bavil ma aj po opakovanom pozretí. 80% ()
Novodoba samurajska drama, ktora uspesne spaja tradicne prvky s modernymi. Neuprosny a tvrdy kodex samurajov, no i velmi citlivy a ludsky pribeh, ktory je nie nepodobny sucasnym azijskym melodramam. A vobec. Twilight samuraj je viac melodramou, nez samurajskym filmom. Pomalicke tempo, dej zamerany na uzucky okruh ludi, s omnoho vacim dorazom na sukromny zivot, nez na prostredie, v ktorom sa odohrava. Najviac si vsak predsa len film vychutnaju prave zaryty fanuskovia samurajskych filmov, aj ked je to v zanre film netradicny. Ale prave v tom spociva jeho najvacsie caro. Po dalsej projekcii pojde hodnotenie zrejme este hore. (8.5/10) ()
Bože, pro člověka tak chorobně netrpělivýho, jako jsem já, byl tenhle film, kdy "dobrý den" je scéna o deseti minutách, složená z několika nesmělých pohledů, asi stovky až dvou úklon, kleknutí a zase zvednutí, pořádná zkouška nervů. Neočekávala jsem od toho bitkaření, naopak jsem čekala přesně to, co jsem dostala. Doják na konci byl jako bonus. Jedná se převážně o one-man-show Hirojuki Sanady, což je ten typ herce, u kterýho si říkáte, jaká je škoda, že je teď obsazován hlavně do vedlejších rolí bitkařských japonců, protože to je obrovské mrhání jeho talentem. Takhle krásně a citlivě vystihnout "malého velkého člověka" který netouží ani tak po slávě a už vůbec ne po krvi, ale po klidu a spokojenosti svojí rodiny, to vážně klobouk dolů. I Rie Mijazawa jako kamarádka a první láska z dětství je výborná. Zvláštně krásný, melancholický zážitek. ()
Nečakajte žiadne sekanie hláv za súmraku. Súmrak je prezývka, ktorú si vyslúžil jednu zo samurajov nižšej úrovne. Zomrela mu žena, preto sa vždy za súmraku poberá domov, aby sa staral o svoju mamu a svoje dve dcéry. V úlohe rozprávača nás filmom sprevádza jedna z jeho dcér a postupne sa dozvedáme mnohé, ale najmä to, že žiť sa dá šťastne i napriek chudobe. Aj keď je tento film o samurajoch, zďaleka nie je klasickým samurajským filmom. Ja ho vnímam skôr ako poctu otcovi, ktorý bol mimochodom samuraj. Celý film obsahuje iba dva súboje a v jednom z nich dokonca použije iba drevenú palicu. H. Sanada v úlohe samuraja, ktorého majú všetci za čudáka je dokonalý. Tá úloha mu výborne sadla, veril som mu každé slovo a aj napriek tomu, že film neobsahuje akčné scény, ho pokladám za jeden za najrealistickejších a najlepších na samurajskú tému. 100% ()
Měl jsem za to, že japonci v poslední době zapomněli jak natočit kvalitní samurajský film. Není to pravda. Soumrak se může pyšně řadit mezi nejlepší díla svého žánru 60. a 70. let. A přitom je to vyzněním takový malý skromný film. Jeho hlavní hrdina, není kdovíjaký bojovník, jediné o co stojí je vychovávat své dcery. Bohužel pro něj, je slušný šermíř, možná jediný takový široko daleko, a tato skutečnost ho občas připlete do událostí, jimž se snaží maximálně vyhýbat. Skvěle napsaný příběh funguje díky vykresleným postavám, hlavně Hiroyuki Sanada v hlavní roli je fenomenální a jeho Seibei působí věrohodně, protože v divákovi umí vzbudit jak respekt, tak soucit a lítost nad jeho osudem. A musím přiznat, že v závěru jsem byl upřímně dojat. ()
Jemně podaný obraz jiných dob, těch samurajských a trochu jinak, konečně. ()
Za největší chybu filmu považuji trailer. Díky němu jsem očekával film plný akce, soubojů samurajů, citů, romantiky... Asi něco jako Tygr a drak. To ovšem Twilight samurai vůbec není - je to film mírný, poklidný... Iguchi Seibei je chudý samuraj. Umřela mu žena a on se musí starat o dvě dcery a senilní matku. Nosí roztrhané oblečení, v práci se mu smějí. Je ovšem hodný člověk, a proto za ním začne docházet sestra jeho známého.... Není to film o samurajích, tak jak jsem si ho představoval, ale přesto se mi líbil. Tím, že ukazuje samuraje v době jejich úpadku (tj. před Bakumatsu a dobou Meiji). Ne všichni samurajové jsou bohatí (např. právě Seibei), a ne všichni jsou "morálně čistí" (potomek jednoho bohatého samuraje) - časem samurajové "degenerovali", zneužívali své síly, atd. ()
Nádherně japonsky vkusné romantické drama nepostrádající napětí ani emoce. Ve všech rovinách (klasicky samurajské, lásky i lásky k dětem) uměřené, nepřepjaté, uvěřitelné. Díky tomu, že si člověk celou dobu uvědomuje, že nejde o americký film, a tak to nakonec nemusí dopadnout dobře, zůstává všechno do poslední chvilky otevřené; a nakonec se dočká stejně nečekaného rozuzlení. ()
Hezky to ostatni tady napsali, nelze nesouhlasit. Snad jenom jeste vice vyzdvihnout vykon skveleho Hiroyukiho Sanady. Tradicni samurajsky pribeh z konce ery Tokugawa. ()
K Súmraku som pristupoval s miernou skepsou, bál som sa totiž, že sa nebudem vyznať v historických reáliách a postupne sa budem strácať v postavách a historických súvislostiach, určených iba japoncom. Súmrak je ale prístupný úplne každému (aj Ekvádorcom), pretože je príjemne doslovný, všetky informácie a politické súvislosti sú nám podávané postupne, aby sme sa v nich vyznali a nakoniec máme super pocit, že sme sa dozvedeli toho o živote a politike v Japonsku druhej polovice 19teho storočia rovnako, ako z nejakého dokumentu. Navyše dramatický príbeh samuraja a jeho dilemy sú ako stvorené pre filmové plátno a pre filmové ocenenia, takže tieto dve zložky sa skvelo doplňujú v harmonický celok, ktorý narúša iba voiceover Seibeiovej dcéry, ktorá celý príbeh rozpráva, aby ho nakoniec musela dorozprávať úplne celý v zmysle o tri roky neskôr. Asi tým chcel režisér zostať verný knižnej predlohe, lenže tam sa mal práve od nej odkloniť a byť viac filmový. Film mohol byť vzhľadom na svoju komornosť aj o nejakých 15 minút kratší, nuda sa ale nikdy v žiadnom prípade nedostavila. Prekvapuje ma, že sa nedostal vzhľadom na oscarovú nomináciu do našich klubových kín. Podľa akého kľúča sa potom klubové snímky k nám dostávajú? Vyťahovaním lístkov z klobúka? ()
Reklama