Režie:
René ClémentKamera:
Robert JuillardHudba:
Narciso YepesHrají:
Georges Poujouly, Brigitte Fossey, Amédée, Laurence Badie, Jacques Marin, Madeleine Barbulée, Bernard Musson, Denise Péronne, André Wasley, Suzanne Courtal (více)Obsahy(1)
Rok 1940. Päťročná Paulette (Brigitte Fossey) príde o oboch rodičov a svojho psa počas nemeckého útoku na Paríž. Túla sa vidiekom s mŕtvym psom v náručí. Takto ju nájde jedenásťročný Michel Dolle (Georges Poujouly) a privedie ju k svojim rodičom. Paulette a Michel sa spriatelia, pochovajú psa a rozhodnú sa urobiť cintorín pre zvieratá a hmyz... (matriosa)
(více)Recenze (55)
Festivalový film se zajímavým námětem dětského pohledu na válku a smrt (vysíláno na ČT2 v pátek 19.10.2012). Bezesporu dobře natočený snímek s dětskými herci, což je práce určitě oceněníhodná a náročná, nicméně přílišná délka filmu je unavující. Mou únavu během produkce však zpestřovaly gramatické chyby v titulcích, které překládala "Gabryela Klyková", správně psáno Gabriela Kliková. Tahle překladatelka totiž neví, že ten malý hádek, který se zavrtává do země, a kterému říkáme žížala, se nepíše s tvrdým Y!! A to se stalo prosím opakovaně, takže překlep vylučuji. Děkuji tedy paní (slečně) Klikové za příjemné osvěžení zdlouhavého filmu. ()
"Tady by člověk ani neřekl, že je válka.." ()
Film má svoje kvality, aj keď dvojica detských postáv bola riadne otravná. Michel je takou detskou verziou Kopfrkingla, zatiaľ má záľubu len v zabíjaní zvieratiek. Chcelo to trošku psychologickejšie rozobrať jeho postavu. 70% ()
80% To chce vidět ještě jednou. ()
Napriek tomu, že sa príbeh odohráva na pozadí druhej svetovej vojny a pracuje s tematikou smrti, nie je morbidný. Na pozadí týchto skutočností ide o veľmi jemný, citlivý a dojemný film, ktorému kraľuje herectvo dvoch detských protagonistov, - tak emocionálne zahrané roly som už dlho nevidel. Zaujme aj vykreslenie vzájomných susedských vzťahov rodín, či pohľad na dospelých a ich vyrovnávanie sa so smrť v tom období, ktorá sa ich bezprostredne dotýka. ()
Strhujúci detský výkon, slnečná, vojnou ( zatiaľ ) nedotknutá krajina a pomerne morbídny námet ( nečudo, snímok vyvolal škandál ) v realistickom filme, kde sa emóciami ( všetkého druhu ) rozhodne nešetrí. ()
Jeux interdits pojednává o bezprostředním vyrovnávání dětí s ohavnostmi války a se smrtí. Patří mezi nejvýstižnější počiny žánru protiválečný film. Místo plácání báboviček na pískovišti provádějí ratolesti své laické pohřební rituály a neuvědomují si, jak jsou okrádány o své čisté dušičky. Clément se naštěstí neuchýlil k přemrštěnému srdcervoucímu dojáku, k němuž bylo snadné sklouznout, ale vyjádřil velmi smutnou výpověď o nesmyslnosti zabíjení i zapíravosti církve a jejich neblahý dopad na životy těch nejnevinnějších. Nevýslovně roztomilý kukuč obou dětí a půvabný kytarový šlágr Španělská romance, který se dnes řadí mezi nejoblíbenější instrumentálky, jsou ostrým kontrastem k hrůzám, které zůstávají sice téměř v pozadí, ale přesto jsou více než patrné. ()
Jak může válka proměnit nevinné dětské hry v morbidní, morálkou dospělých "zakázané". Frantíkům sice války nejdou, ale filmy o nich docela jo. ()
Pro mě pocitově nepříjemný kousek, malá dívenka hned v úvodu přichází o oba rodiče a zůstává sama uprostřed válečného běsnění.. Toulá se s mrtvým pejskem v náruči do chvíle, než ji potká malý chlapec.. Příběh je to mrazivý a závěr jen podtrhuje lidskou krutost.. ()
Zakázané hry otvárajú pandorinu skrinku tabuizovaných zobrazení násilia a krutosti medzi deti, ktoré trpia vo vojnovom šialenstve. Niežeby sa im fyzicky odňali končatiny alebo kto vie čo, ale otvárajú ich mikrosvet a konfrontujú ich s formami, ktorými by sa nikdy nemali vystavovať. Výborne zobrazený aranž emócií, nepochopenia konania dospelých a celistvosť bytia v neistých a stresových časoch, kedy sa viac koná než premýšľa. ()
K dokonalosti kousek chyběl, očekával jsem silnější střet světa dětí a dospělých, ale i tak je jednoduchý poetický příběh dosti výmluvný, de děje se divák dostane až nečekaným šokem, který ho skvěle navnadí a na obou dětech může divák oči nechat. ()
Hřbitov pro zvířátka, konkrétně pro z hnízda vypadlá holátka, jsme v dětství měli za barákem taky. Více se v tom ptáčat pohřbívání a jich hrobečků zdobení angažovaly holčičky, které byly evidentně morbidnější (může-li být vůbec dítě morbidní, to je spíše dospělácká úchylka). No tohle je velice působivý film, válka se zde jen mihne a přesto mnohým převrátí životy (a mnohým je vezme). Vím, že je to kalkul, dát tak roztomilou holčičku (Nevinnost samu) do konfrontace se zlem, ale stejně mne to dostává. Ty děti zde hrají úžasně přirozeně. Je to vlastně morbidně-poetický film o dětech. ()
Silný snímek o tom, že být dítětem není jednoduché, a už vůbec to není jednoduché za války. Ano, děti se možná trochu zpronevěřili dospěláckým zákonům, ale copak za to je třeba stihnout je trestem? Dospělí si prostě myslí, že všechno, co dělají, je správné, což nutně není pravda. Nejhorší na tom je, že to platí ve skutečně mnoha případech. ()
Zakázané hry časom strácajú na intenzite. Avšak milosrdná stopáž hrá filmu do karát a záver zasiahne diváka v tom najcitlivejšom mieste. Uprimne, nečakal som tak silný emocionálny zážitok. ()
Skvělý herecký výkon malé holčičky a dojímavý příběh, podbarvený krásnou hudbou. ()
Zakázané hry jsou do jisté míry kýčem, ale Clément a zejména Juillard (kamera) to drží tak, že nedochází k melodramatickému ponoru a dokáže zaujmout na všech frontách, dostatečně realistických - zbabělá francouzská armáda (prezentována jediným vojákem ve filmu), úžasně patinovanej barák zemědělců a vztahy mezi sousedy, ve scéně na hřbitově přesahující až do nějaké typicky české absurdnosti. Pětiletá Brigitte Fossey tu má navíc close-up záběry jako nějaká femme fatale a skutečně v nich tak vypadá. Must see. ()
ocenenia : MFF Benátky 1952 - Najlepší film ◘◘◘◘ BAFTA 1953 - Najlepší film ()
Dítě je jako houba, nasává vše kolem sebe, je senzitivní. A možná proto, že tento jedinečný film ustavuje na střed právě děti, dva malé přátele v nelehké době, disponuje neméně citlivým příběhem. Vždyť děti a kreativita hledíc do tváře smrti, každodennosti s výrazem bolesti, vytváří ze strašného neznámého bezpečné známé pomocí hry - přirozenosti a fantazie, která chrání, odlehčuje. Člověk si přesto přivyká snáz, když cítí blízkost. ()
Taktak tři hvězdičky a to zejména za excelentní začátek, který mě hodně navnadil, a sem tam nějaký ten záblesk probíhající války, nicméně dějově to bylo celkem slabé a nesmyslně useknutý konec tomu také dvakrát nepomohl. 50% ()
Reklama