Režie:
Jitka NěmcováKamera:
Juraj ŠajmovičHrají:
Vlastimil Brodský, Miloš Kopecký, Martin Růžek, Gabriela Vránová, Stella Zázvorková, Jiří Strach, Oldřich Vízner, Ondřej Vetchý, Miroslav Donutil (více)Epizody(5)
-
Zázraky u rabína (E01)
-
Kavárna Daubner (E02)
-
Cestou do synagogy (E03)
-
Vlakem na Vídeň (E04)
-
Abychom zdrávi byli (E05)
Obsahy(2)
Cyklus příběhů, vyprávění, anekdot i písniček ze staré židovské Prahy. Potkává se tu Kohn s Roubíčkem, moudrý rabín s šibalským úsměvem rozhoduje nejrůznější spory, důstojní příslušníci židovské obce směřují nejen do synagogy, ale také do přilehlé hospůdky. V anekdotách je uchována veliká moudrost, a proto se k nim rádi vracíme. (Česká televize)
(více)Recenze (52)
Ačkoliv se režisérka Jitka Němcová vždy hrdě hlásila k tomu, že se učila u samotného Federica Felliniho, žádný z jejích filmových projektů se těm jeho nepřiblížil ani na dohled, nicméně u téhle minisérie lze rozhodně pozitivně vnímat její ženský rukopis, a to zejména s přihlédnutím k tomu levnému televiznímu looku, či jemu navzdory.. Řemeslně celkem zdařilé a starosvětské, ačkoliv větší zábavu než tahle Uctivá poklona skýtají rozhodně právě zdejší zasvěcené pro(či naopak proti)židovsky chápavé komentáře..;) ()
Ledaže by byl taky takový.¬ Jako milovník (nikoli obdivovatel) židovské kultury a židovských vtipů (a přiznávám, i vtipů o Židech, které mohou překročiti uznávanou míru dobrého vkusu) je mi říci, že tvůrce scénáře a zároveň režisér televizního seriálu 'Uctivá poklona, pane Kohn', Jitka Němcová, se úkolu převésti Poláčkovu knihu židovských anekdot nezhostila dobře.¬ Důvodem je jednak způsob podání, blízký spíše kultuře české, od židovského šmrncu dosti vzdálený, jednak — a to s tím souvisí — výběr herců; snaživost vecpati tam co nejvíce "celebrit" byl krok nesprávným směrem, převažují nežidovské typy, odstrašujícími příklady jsou Miroslav Donutil, Martin Růžek, Karel Gott, židovské typy se dostaly ke slovu jaksi druhoplánově, jako příklad mohu uvésti Arnošta Goldflama a Otakara Brouska st. Ponejvíce je ukazována jakási zprzněná židovská komunita degradovaná svým přílišným splynutím s národním prostředím českým.¬ Okouzlen tímto nepovedeným dílem může býti pouze člověk zcela zaslepený námětem (může to býti i "módní" důvod), který o Židech neví podstatného nic. A já se ptám: Může býti umělec spokojený z potlesku od těch, kteří nerozumějí?¬ Poznámka: Upozorňuji na místní zajímavost — oddechovou diskusi 'Židovské vtipy'. — Případné opoznámkování: uživ. Oskar. ()
20% - Aneb Kameňák nula. Skoro mám pocit, že někde tady Zdeněk Troška bral inspiraci pro svůj opus. Natočeno staticky, nezáživně, pointy jednotlivých vtipů se krčí kdesi v koutě. Výsledkem je celkem obstojná nuda a nespraví to ani kvalitní obsazení. Mám pocit, že Zdeňku Troškovi se zpracování podobného tématu podařilo o něco lépe. ()
"Co je Bohu sto tisíc let? - Sto tisíc let je Bohu jedna minuta. - A co je Bohu sto tisíc korun? - Sto tisíc korun je Bohu jeden haléř. - Poslechnou, archanděli Gabrieli, přimluvěj se u Pánaboha, aby mi dal ze svýho jeden haléř. - Rád se přimluvím, ale budeš muset holt minutu počkat." Mohli bychom vést nekonečné polemiky o tom, zda je vůbec reálné popularizovat anekdoty prostřednictvím televize nebo filmu, mohli bychom se přít, nakolik budou odpovídat původnímu znění a mohli bychom samozřejmě přemítat o potenciálním úspěchu či neúspěchu. Ani já nepatřím ke skalním fanouškům židovských anekdot, ale na druhé straně, jsou-li vyprávěny s patřičnou sebeironií a smyslem pro nadsázku, rád se jimi nechávám bavit. A tento záměr báječně naplňuje i pětidílný cyklus režisérky Jitky Němcové, kterou ovšem k realizaci celého projektu vedly zcela jiné pohnutky, než později např. Zdeňka Trošku k samoúčelnému vytvoření série Kameňáků. Židé a jejich prapodivný svět byl dosud chápán především jako nedotknutelné tragické téma, vyvolávající takřka bezpodmínečně apriorní vzpomínky na genocidu druhé světové války a odmítající připustit, že i Židé byli zcela obyčejní lidé se svými klady a zápory. Čili ano, i lakomí, závistiví, hašteřiví, někdy méně chápaví nebo naopak vychytralí. Osobně se domnívám, že otázka nestojí, zda bychom měli rozlišovat židovské vtipy a vtipy o Židech, protože jádro vychází ze stejného zdroje. Výborně poskládaná mozaika jednotlivých epizod, jež zasazeny do prvorepublikové atmosféry získávají neodolatelný punc, je pak maximálně podpořena špičkovým hereckým obsazením. Vedle Vlastimila Brodského, Miloše Kopeckého a Martina Růžka se tu vedle sebe objevili osobnosti ze zcela odlišných konců kulturní scény: herec a dramatik Arnošt Goldflam, režisér Břetislav Rychlík nebo zpěvák Karel Gott. Ohlédneme-li se zpět do doby, v níž seriál vznikal, musíme tvůrčímu týmu vyslovit svůj neskonalý obdiv a s patřičným respektem si KOHNA vychutnávat při každé televizní repríze, neboť tak mimořádného vrcholu dosáhneme v současnosti jen stěží. Málo platné, laťka byla nastavena velmi vysoko. ()
Vezmeme-li v úvahu kvalitu židovských anekdot v jejich mluvené nebo psané podobě, můžeme směle říci, že Uctivá Poklona je hodně ambiciózní projekt...naštěstí, jednak díky skvělým hercům, druhak díky výborné všeobecné stylizaci (i co se týče hudby), je vysoko nastavená laťka překonána, k všeobecné radosti:) Naprosto jedinečné... ()
Reklama