Režie:
Hugh HudsonScénář:
Colin WellandKamera:
David WatkinHudba:
VangelisHrají:
Ben Cross, Ian Charleson, Nicholas Farrell, Nigel Havers, Daniel Gerroll, Ian Holm, John Gielgud, Lindsay Anderson, Nigel Davenport, Cheryl Campbell (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Britské biografické drama režiséra Hugha Hudsona se odehrává v roce 1924 na olympiádě v Paříži. Eric Liddel (Ian Charleson) je zbožný křesťan, který věří, že jeho atletický talent je dar od boha a že pokud vyhraje zlatou medaili, bude to způsob jak boha velebit. Harold Abrahams (Ben Cross) je anglický žid, který studuje v Cambridge. Sní o slávě a o tom, že dokáže svým antisemitský spolužákům i celému světu, že židé nejsou podřadná rasa. Jejich pohnutky jsou vznešené, závazky absolutní a čest nepochybná. Oba přinesou osobní oběti, aby dosáhli svého cíle. A v průběhu událostí, navzdory všem překážkám a osobním problémům, s nimž musí bojovat, se ukáže, že boj o vítězství s tak náročnými závazky a tak vysokými cíli je možná tou opravdovou odměnou. Tento film, který byl natočen podle skutečného příběhu, získal čtyři Oscary včetně Oscara za nejlepší film a Nejlepší původní scénář a na další tři byl nominován. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (137)
Kdybych měl vybrat 1 důvod proč se na tento film podívat, je to jednoznačně hudba od Vangelise, naprosto úžasná. ()
Filmařské profese téma zřejmě zvládly beze zbytku. Jenže mi to přišlo celé nějaké chladné a vypočítané. Nebylo komu fandit, hudba sama o sobě zajímavá se chvílemi prosazovala na úkor všeho ostatního, zápletky včetně závěru mi přišly neostré, mdlé, bez opravdových nápadů. ()
Tak tady jsem až do závěrečných titulků nepochopil oč jde, proč si režisér zvolil tohle téma, kdo je kdo, kontexty situací. ()
Dva až pět prakticky stejných mladých mužů hraje dva až pět běžců. Bez pokrývky hlavy se mi dařilo odlišovat židovského atleta, pokud byl snímám v detailu. Film nedrží pohromadě, nemá žádnou osu příběhu. Bylo mi jedno, kdo zvítězí, což nebylo dáno pouze tím, že si byli všichni tak strašně podobní. ()
Chariots of fire je klasicky strihnutý športový film so všetkými klišé, ktoré k tomu patria a bez ktorých by to jednoducho nebolo ono. Vangelisova nadpozemská hudba znova vyvoláva dojem, že sa pozeráme na niečo monumentálneho a artového a znova tomu tak nie je. Mne to nevadí, športový film predsa musí končiť veľkým závodom a veľkým víťazstvom. Inak by sme boli sklamaní. A navyše sa dozviete niečo o histórii a dobových reáliách olympijských hier. ()
Použil bych zde slovo nuda, kdyby se film alespoň z části nudě přibližoval. Film byl daleko za ní a od odpadu ho nezachránila ani výborná hudba. 2x usnout během jednoho filmu se mi dlouho nepovedlo. Nesympatické postavy. Stupidní kamera. Příšerně moc nudný děj, který stál na místě. Myslím, že k tomu už není potřeba nic dodat. Kdo mi nevěří, ať se na film podívá. Předtím však vřele doporučuji dát si minimálně šálek velmi silné kávy. Přesto však nemohu zaručit, že film zdárně dokoukáte až do konce. Osobně jsem měl šálky dva... ()
Ohnivé vozy jsem chtěl vidět především kvúli Vangelisově hudbě (přičemž mi přijde, že ta je to jediné, co dodnes z filmu přežívá). Ać jde o film sportovní, velkou úlohu v něm hraje právě hudba (ať už instrumentální soundtrack, nebo pasáže z Gilberta a Sullivana, anglikánské chorály (nevím nakolik se zpěvníky Church of England a Church of Scotland liší), do toho samozřejmě všemožné státní hymny a dokonce i Tallis (Spem in Alium). Co napsat na závěr? Sportem ku zdraví... a trvalé invaliditě:-P ()
Psychoplogická studie dvou odlišných charakterů vetkaná do dramatického sportovního souboje... nádherná hudba, která dokonale doplnuje vyprávění, ale současně ho převyšuje... ()
Velkolepé zpracování běžeckých závodů s výbornými herci a legendární hudbou. Bohužel tempo výprávění je příliš vlažné. ()
Dnes (do značné míry neprávem) pozapomenuté sportovní drama, jež nezačíná a nekončí pouze u konstatování velikosti lidské vůle, ale mnohem komplexněji nastiňuje otázky motivace, přesvědčení, důstojnosti, svědomí a ceny, kterou jsme ochotni zaplatit za vítězství. Kromě zručné režisérské práce stojí za povšimnutí i kvalitní herecký výkony, především dvou charismatických protagonistů a kultovní Vangelisova hudba. ()
Mě osobně tento film moc nebavil. Tedy vlastně skoro vůbec... TIPseznam dalších křesťanských filmů. ()
Pozornost si zasluhuje především TA HUDBA! ()
Nadčasová Vangelisova hudba tu s námi zůstane napořád, ta totiž narozdíl od filmu samotného žádným způsobem nevyčichla. Působí to na mě spíš jako draze natočená propaganda britského ministerstva sportu, která mě ani jednou nevtáhla do děje a nutila mě jenom pasivně přihlížet. Bez emocí, bez zájmu. Unylá režie a plochý scénář tomu jenom napomáhají. Sportovní filmy mám rád, ty ale mívají zajímavé charaktery, kterým můžu fandit. Tady mi byly úplně jedno, jestli hlavní hrdina 10 metrů před cílem zakopne. No nic, tak třeba příště. ()
Nikdy neodpustím akademikom ( alebo rovno jeho tvorcom ? ), že tento priemerný snímok uprednostnili pred Spielebergovou genialitou menom DOBYVATELIA STRATENEJ ARCHY. Film sám o sebe nieje až tak zlý, no určite nieje Oscara hodný a z priemeru vytŕča len majstrovský Vangelisov hudobný doprovod a zopár efektne natočených scén bežeckých závodov. ()
Připomínalo mi to Rockyho v běžeckém podání. Abrahams tvrdě trénoval, aby porazil soupeře. Z životopisného pohledu zdařilý kousek, ale z mého nic výjimečného. Rozhodně nic, čemu bych dala Oscara. Jedině za tu hudbu. Jelikož jsem ke konci už jen odpočítávala minuty, nemohu říct, že bych film celou dobu hltala plnými doušky. ()
Dost mě překvapuje, že tento film dostal 4 Oscary. Ne proto, že by byl špatný, ale hlavně mě udivuje, že Američané dokázali ocenit takovýto silný příběh (ač jsou na dojímavé příběhy specialisti) ještě k tomu britských atletů. Co mi však strašně vadilo byly zpomalené záběry, navíc někdy i několikrát opakované. Ještě pro upřesnění, Eric Liddel zemřel na mozkový nádor. 8/10 ()
Zatím hodnotím třemi hvězdami, protože jsem, upřímně, na tomto filmu nenašel nic, co by ho vytáhlo nad průměr. Přiznám se ale, že je zapsán na mém seznamu "filmů, co si někdy musím pustit ještě jednou"; projekce kolem třetí hodiny ranní tomuto klidnému dramatu moc nesvědčila. ()
Film o lásce ke sportu.. bohužel slavnou úvodní scénu celý film nepřekoná, což je opravdu škoda. Místy je film trochu utahaný a upovídaný a sportovní scény nejsou dechberoucí nebo jakýmkoli způsobem zajímavé. Takže proč čtyři hvězdy.. protože i přes to všechno špatné je cítit síla sportovního ducha. ()
Ve srovnání s ostatními "sportovními" filmy je tento uplně jiný... Těžko to budu popisovat, musí se to vidět. Ale rozhodně to je velký zážitek. ()
Výborné športové zábery a adaptácia do historickej doby. Čiže kulisy, kostýmy a rekvizity sú okulahodiaci dotvorené do výstavbového receptu. Tie spomínané obrazy stop-motion, spomalovačky atď, vyvolávajú väčšinou vhodné precítenie športového a osobného šťastia. Pri samotných pretekoch si to človek častokrát ani neuvedomí, sleduje závod a maximálne je vo vytržení, pokiaľ nepríde na nudu. Lenže ten proces je príliš rýchly alebo príliš pomalý. Tento atletický systém natáčania je dobrý a dopomáha mu hybridný strih či parametrické uhly. I keď cynik by odpovedal, že mu to pripomína nechcenú paródiu, nevyjadrujem sa. Horšie je to s obsahovým konceptom, ktorý veľmi nápadne pripomína oné preteky: štart-cieľ. Tým štartom sú nejaké jednoduchšie zápletky, narážky a predznamenania doby (v tomto prípade židia a vzrast potenciálneho európskeho extrémizmu). Cieľom je samotná púť a výsledky, ktoré má priniesť. A tu naráža kosa na kameň. Ináč je to celkom v pohode, záver časovo a umelecky skáče, dobre sa na to pozerá. Len nemajte zbytočne vysoké nároky. ()
Reklama