Režie:
Glenn JordanScénář:
John GayKamera:
Jean TournierHudba:
Allyn FergusonHrají:
Richard Jordan, Anthony Perkins, Cyril Cusack, Claude Dauphin, Ian Holm, John Gielgud, Joyce Redman, Flora Robson, Caroline Langrishe, Angela Pleasence (více)Obsahy(1)
Televizní zpracování slavného románu Victora Huga. Notoricky známý příběh trestance Jeana Valjeana (Richard Jordan), který se za pomoci biskupa Myriela (Claude Dauphin) stává dobrým člověkem a poté i starostou malého přímořského městečka – přesto však musí stále unikat před nekompromisním policistou Javertem (Anthony Perkins), který si opětné uvěznění Valjeana dal jako celoživotní úkol. (mahler)
(více)Recenze (21)
Nevím, jestli režisér Jordan udělal dobře, když se rozhodl úplně vyškrtnout některé dějové linky a postavy (Eponina, Thénardierovi...), přesto ale ani tato verze Bídníků není špatná a potvrzuje pravidlo, že s kvalitní předlohou a dobrými herci lze hezký film natočit i přes chudý rozpočet TV produkce. Herci prostě točili pro televizi, to oko fajnšmekra pozná okamžitě. Kostýmy jsou sice docela věrné, ovšem celková vizualizace a kulisy příliš historicky nevypadají (to se týká hlavně "galejí" v Toulonu). Film ale zkrátka aspoň za jedno podívaní stojí... Už jenom kvůli perfektnímu výkonu Anthony Perkinse alias inspektora Javerta. ()
Nejlepší verze Bídníků je ta s Gabinem, to víme. Všechny ostatní verze (kromě 1934 a 1935, které jsem ještě neviděl), jsou druhé nejlepší. Opravdu, já Bídníky neskutečně miluju a všechna filmová zpracování jsou výborné, každé má něco do sebe. Tahle verze má naprosto fascinujícího Anthonyho Perkinse, jehož Javert je rozhodně nejďábelštější a nejfanatičtější ze všech. Richard Jordan byl také skvělý, ale ostatní Valjeanové ho zastiňují a tenhle film je stejně jen o Normanu Batesovi. Jinak jsem dostal vše, co jsem očekával - skvělou hudbu, úžasnou atmosféru, fantastické herecké výkony. Tahle verze se soustředí jen na to nejhlavnější a nejdůležitější (například Thenardiérovi tam jsou jen, když si Valjean přijde pro Cosettu a Eponina chybí úplně), musím ale říct, že ačkoliv je to opravdu škoda, rozhodně je to vlastně docela ku prospěchu věci, nebo alespoň filmu jako celku, ačkoliv by mi vůbec nevadilo, kdyby to bylo třeba desetkrát delší, takhle to ovšem rychle uteče a nestačí to nudit. Opět jsem spokojený a opět nemám co vytknout, opět mohu jen doporučit - ale taky si to přečtěte, neboť Bídníci jsou to nejlepší, co kdy kdo napsal a to říkám s naprosto klidným srdcem. 95%. ()
Na televízne spracovanie dobrý počin podľa slavného 'Ugovho' románu. Z tých, čo som mal zatiaľ možnosť vidieť, asi najlepšie. Určite lepšie ako staršie francúzske spracovanie s Gabinom. Aj ked sa nevyhne skratkovitosti deja vyplývajúcej z masívnej dĺžky románového deja, ale je dostatočne svižný a vie zaujať. Aspoň z pohladu toho, že predloha bude v každom jednom spracovaní pôsobiť kostrbato, umelo a silne knižne. Viac ako Richard Jordan v hlavnej úlohe ma zaujal Perkins v roli inšpektora - to mu sadlo. Na televízne dielo celkovo vydarené. ()
Jak kdysi kdesi pravil pan Horníček, tohle není příběh ze života, ale z knihy. Čím věrnější předloze a taky čím řemeslně lepší, tím je tenhle přepis literární klasiky nudnější. Ze všeho nejvíc působí jako morální exemplum, třeba jen ten dojemný rozhovor s biskupem... Já vím, že v knize to tak je taky, ale takhle otrocky převedeno je to ještě barvotiskovější a neuvěřitelnější. Pokus o realističnost a civilnost zkrátka téhle látce naprosto nesvědčí, protože sama nepravděpodobnost příběhu, v podstatě takové poučné "pohádky pro dospělé", z ní nakonec trčí jako podivný omyl. Na tuhle látku se musí naprosto jinak, přes svrchované herectví a režii, tihle Ubožáci ovšem nemají ani jedno ani druhé... Celkový dojem: 65% Zajímavé komentáře: canakja, Orlau32 ()
Zpracování, které je snad nejvíce zaměřeno na ty hodnoty, které v dnešní společnosti bohužel ztrácí význam, na čest, morálku, lidskost a humanitu. Naprosto bezvýznamným se stává Thenardier i celá jeho rodina a závěr postrádá ten až sentimentálně hořký prvek, který je vlastní francouzským zpracováním. Richard Jordan má do mé představy Jeana Valjeana dost daleko, ale překvapivě mi to vůbec nevadilo a věřila jsem mu každičký nádech i pohled. Připouštím, že vůbec nevím, jestli mám ocenit, nebo naopak zatratit, některé polopatické části tohoto televizního filmu. Francouzi dali v mnohém přednost zkratce, byť to tak ve výsledku nevypadá, neboť právě tento film je vlastně nejkratší (viděla jsem verzi 118 minut dlouhou a zpočátku jsem si dokonce říkala, že to přece není možné stihnout odvyprávět všechno v jednom filmu). Britům se podařilo najít v Hugově románu jiné prvky jako důležité pro filmové zpracování, než Francouzům. A já dodávám, že Britové pro mě našli ty nejdůležitější. ()
Reklama