Režie:
Joseph SargentHudba:
Craig SafanHrají:
Cristina Raines, Emilio Estevez, James Tolkan, Lance Henriksen, Tony Plana, Richard Masur, Veronica Cartwright, Albert Hague, William Sanderson (více)Obsahy(1)
Tento film je tvořen čtyřmi povídkami, které jsou založené na amerických městských legendách. První příběh 'Terror in Topanga' je o kuřačce (Cristina Raines), která chodí v pravidelných intervalech nakupovat cigarety, i když v sousedství řádí sériový vrah. Druhý příběh se jmenuje 'Bishop of Battle'. Pojednává o mladíkovi (Emilio Estevez), jenž propadá své vášni pro videohry tak, že se videohry stávají doslova jeho životem. 'The Benediction' (založený na povídce Stephena Spielberga 'Duel') je o knězi, který ztratil svou víru a opouští klášter. Na své cestě je však sledován černým náklaďákem, jenž pochází ze samotného pekla. Ve čtvrtém příběhu 'Night of the Rat' (volně založeném na filmu 'Poltergeist') manželský pár (Richard Masur a Veronica Cartwright) s malou dcerkou bojují proti obrovské kryse žijící v jejich předměstském domě. (Chatterer)
(více)Recenze (55)
No tak mě se Nightmares dost líbilo. Je pravda že některé příběhy pokulhávají......Ale hezky popořadě. První příběh o ženě co si jede do města pro cigarety je naprosto dokonalá ale bohužel nejkratší, dokonce mi přijde že si zde režisér Jamie Blanks půjčil konec filmu(překvapující) ke svému Urban legends 5*. Druhá povídka o hráči který chce dohrát hru kterou nikdo před ním nedohrál je sice dobrá a hodně efektově dobře zvládnutá, ale bohužel i dost zdlouhavá, Emilio Estevez tu hrál skvěle ale bohužel tu bylo až přehnaně moc ukázek z těch her, takže snižuju na 4*. Třetí povídka ale dopadla nejhůř. I když Henriksen je sympaťák tak neudržel tempo který je neuvěřitelně pomalé, a navíc povídka je děsně nezajímavá. 3*. A nakonec povídka o nepříjemném spolubydlícím. Krysa. Film mi dost silně připomínal kratší verzi Of unknown origin. Pěkně udělané a zábavné 4*. Takže resumé? Dávám 4* protože i přes dost slabý třetí příběh u mě jsou většinou pozitiva. ()
Vynikající retro, kdož nostalgicky vzpomínáte na/máte rádi 80's, smlsnete si. Místo činu Kalifornie. Čtyři příběhy. 1) Máma od dětí a zároveň náruživá nikotinistka to nevydrží a jede si v noci pro žvára bez ohledu na to, že v okolí řádí sériový vrah. 2) Další závislák, tentokrát na herních automatech, se dostane do virtuální digitální reality světa za zrc... za obrazovkou. Jistě vás nadchne dobová (dnes už kulervoucí) počítačová animace. 3) Kněz ztrativší víru (v roli můj veleoblíbený android Bishop z druhého Aliena) vyráží autem do pouště (jak symbolické), kde ho pokouší/chce zabít Ďábel v džípu. Kdo ale očekává nějakou existenciálně silnou ontologickou zápletku, nebo složité teologické disputace, bude možná zklamaný. Tahle povídka totiž ze všeho nejvíc připomene Špílbergovu prvotinu Duel (mch. jediný film, který od toho kýčařského prasopsa můžu). Každopádně kněz se připlazí zpátky pod kříž jako spráskaný pes a nejvíc mě pobavila zásoba svěcené vody na pití. 4) Lambertová z Aliena 1 je hysterická uječená husa, za muže má korunovaného pitomce a v baráku superinteligentní velekrysy. Jak tohle drama probůh skončí? Napovím, že o dvacet járů starší Hitchcockovi Ptáci jsou lepší. ()
První tři povídky za 4, poslední za 3. Zdá se, že v 1. polovině 80. let se USA (na rozdíl od západní Evropy, která se začala rozkládat dříve) snažily ještě držet určitou pozitivní morálku. První tři příběhy jsou zároveň tak trochu výchovné, neboť ukazují, že do strašných situací se dostal člověk svou neposlušností či selháním. Poslední příběh o obří kryse je na infanitlní úrovni japonské Gappy... ()
Dva roky pred inou hororovou antológiou, kingovkou Mačacie oko, sa na scéne objavili Noční děsy – celovečerák pozostávajúci zo štvorice príbehov. Zaujímavé (a aj vcelku osviežujúce, aby som pravdu povedal) je, že ich nič nespája, žiadny rozprávač ani nič podobné. Najmenej ma bavil nehororový príbeh s počítačovými hrami s dnes už predpotopnými CGI (1*), potom ten s kňazom (2*). Naopak, úplne prvý (3* s nábehom na štyri) a úplne posledný (3* s o čosi menším nábehom na štyri) na tom boli najlepšie – prvý prekvapil solídnou pointou s pumpárom a druhý poriadne temnou atmosférou o rodinnom dome s neželaným votrelcom (tento príbeh však bohužiaľ trošku dopláca na zastarané vtedajšie trikové možnosti, takže vo finále, odohrávajúcom sa v detskej izbe je skôr smiešny, než desivý). O štyri roky neskôr Joseph Sargent natočil „pecku“ Čeľuste 4. Symbolický bod k dobru za sympatický kasting: Richard Masur (Vec, To), Veronica Cartwright (Vtáci, Votrelec), Lance Henriksen (Omen 2, Piraňa 2) a Emilio Estevez (Zapadákov). ()
Nakonec jsem asi udělal dobře, že jsem si film nahrál a podíval se na něj přes den, pač slůvko "horor" mi přijde trochu matoucí. Sám bych použil spíše slůvka mysteriozní, povídkový, což by sedělo mnohem lépe.// První povídka působila jako jeden z poctivých kousků z klasického Veřte-Neveřte, sympatická, nenáročná, působivá, ale předvídatelná **** // Druhá povídka mě zaujala jednoznačně nejvíc a nejen proto, že v hlavní roli se objevil můj oblíbenec, mladičký Emilio Estevez. Opravdu pěkné a zábavné fantasy. Podobné příběhy vždy nadchnou dětskou a sentimentální část mého já. ***** // Třetí příběh velmi průměrný a zachraňoval ho hlavně Lance Henriksen. Víc není co dodávat. slabší *** // Poslední povídka zaujala nejméně. "Horory" se zvířecí tematikou nikdy nebyly mou zálibou a ani náznak potergeista nepomohl. Konec vyzněl už víceménně velmi směšně. slabé **// Celkově mi čistě matematicky vycházejí jasné tři hvězdy, specificky oceňuji jisté kouzlo a nápaditost, která však mohla být mnohem lépe využita, ale co naplat. Ta čtvrtá hvězda je zatraceně slabá, ale pokud si to nerozmyslim, nechám jí tu. Respektive dokud nezapomenu na první dojmy a už nebudu považovat za poctivé hodnocení zpětně měnit. Jedině až po další projekci. ()
Galerie (17)
Zajímavosti (1)
- Druhý příběh o videohře byl tak nákladný, že štáb během natáčení téměř zbankrotoval. (Caelos)
Reklama