Režie:
Mark HermanScénář:
Mark HermanKamera:
Andy CollinsHrají:
Pete Postlethwaite, Tara Fitzgerald, Ewan McGregor, Stephen Tompkinson, Sue Johnston, Melanie Hill, Philip Jackson, Stephen Moore, Kenneth Colley (více)Obsahy(1)
Britská nízkorozpočtová komedie napsaná a zrežírovaná Markem Hermanem vznikala za podpory britského kanálu "Channel 4" a deníku "The Guardian". Soundtrack filmu poskytla "The Grimethorpe Colliery Band ". Glorie (Tara Fitzgerald) je poslána do svého rodného města Grimley aby vypátrala ziskovost pro případný management. Okolnosti zavedou Glorii do kapely složené z důlníků které má svým výzkumem ve finále zahubit. V kapele je ráda, tudíž musí tajit své poslání. Tento ůkol se však zkomplikuje když potká svou dětskou lásku Andyho (Ewan McGregor). (gruvacek)
(více)Videa (1)
Recenze (58)
Už keď na začiatku kapela spustila tú "Oranžádu", tak som bola namäkko. Počas celého filmu si pripadáte ako súčasť toho ich baníckeho a hudobného sveta. Tie hlavné problémy sa tam síce nevyriešia, ale aj tak vám z toho ostatného zostane dobrý pocit. A záverečný Dannyho prejav, to bola výborná bodka za týmto nenápadným filmom. (Filmová výzva 2016 - 1frida2) ()
Na jednu stranu labouristická agitka (otevřená kritika thatcherizmu a závěrečná ironie znějící nad tóny Země naděje a slávy, hymny konzervativců), na druhou stranu místy depresivní a šokující sonda do života těch, kteří na hospodářské změny doplácejí nejvíce - obyčejných lidí. Na tenhle film jsem se díval především z toho důvodu, že taky hraju v orchestru, shodou okolností hornickém, a i ten se v době po Sametové revoluci potácel v krizi, kdy přišel o zkušebnu, dirigenta, dvě třetiny hráčů a podporu zvenčí, ale přesto se jej díky obrovskému nadšení muzikantů a úctě k tradicím podařilo zachovat. Sledování ODPÍSKÁNO mě utvrdilo v tom, že muzikantské radosti a strasti jsou všude stejné. (442., leden 2009) ()
Skvela socialna tragikomedia, ktora v spravnych chvilach dojme a zaroven vas casto rozosmeje. Trochu som sa bal, lebo podobna komedia z neuteseneho socialneho prostredia film Do naha! ma velmi sklamal, ale nakoniec sa ukazalo, ze sa jedna o perfektny neznamy klenot. Pritom je aj hviezdne obsadeny, takze nechapem preco som si doteraz tento film nevsimol. Odporucam kazdemu kto ma srdce a chce sa dobre zabavit. 8/10. ()
Britská sociální (tragi)komedie má dlouhou a bohatou tradici a tohle je jeden z jejích podařených zástupců. Jak už je nepsaným zvykem, nejedná se o žádné ryze vážně míněné sugestivní popisování existenčních problémů britských dělníků (i když místy smích skutečně hořkl na rtech), ale o rozverně a s nadhledem podávaný příběh na pozadí tíživé sociální situace nezaměstnaných horníků. Režisér Mark Herman, který v současnosti boduje s originálním pohledem na holocaust v Chlapci v pruhovaném pyžamu, exponuje svůj příběh do periferní dělnické čtvrtě v Yorkshiru, kterou společně obývají horníci (a jejich dechová kapela) dlouhodobě stávkující proti uzavření dolu coby dopadu konzervativní vlády Margaret Thatcherová a jejích restrukturalizačních snah. Léta jejího vládnutí jsou dodnes nejenom v Anglii reflektovány zvláště kontroverzně - pro jedny je ztělesněním síly britského impéria (personifikované její osobou a třeba i válkou o Falklandy), pro jiné sociálně necitlivou a příliš pragmatickou političkou, za jejíž vlády razantně přibylo nezaměstnaných... 80. léta byla v Anglii jistě složitým obdobím, o čemž vypovídá i tenhle zajímavý nízkorozpočtový film. (O tom, že daná tématika je univerzální, nás Čechy stylově přesvědčil i Martin Šulík ve svém ,,ostravském" Slunečním státě...) Podobné filmy: Do naha!, Billy Elliot, Klikaři ()
This bloody government has systematically destroyed (...) not just our industry. Our communities, our homes, our lives. All in the name of progress and for a few lousy bob. Scénárista a režisér Mark Herman na rozdíl od jiných ví, že politický film musí být především zábavný a ideálně i s dobrou hudbou. Přestože se zápletka točí okolo trudných témat a horníci přicházejí nejen o zaměstnání, většinou nepřicházejí o humor - výměna názorů na to, zda mohou ženy společně se svými muži 'močit proti větru' je komediální zlato. Pokud jde o druhý bod, dechovka z šachty v Grimley sice nehraje Town Called Malice, v ozvěnách cihlových čtvrtí Youshire nejsou punkovým The Jam z Billyho Elliota co do groove nic dlužní. (Snad jen trochu.) ()
Reklama