Kamera:
Günter MarczinkowskyHudba:
Joachim WerzlauHrají:
Erwin Geschonneck, Armin Mueller-Stahl, Krystyn Wójcik, Herbert Köfer, Fred Delmare, Gerry Wolff, Zygmunt Malanowicz, Bolesław Płotnicki, Jan Pohan (více)Obsahy(1)
V marci 1945 bol do koncentračného tábora v Buchenwalde v kufri prepašovaný trojročný židovský chlapček. Boj o jeho záchranu sa stal medzi väzňami zároveň aj bojom o záchranu vlastnej viery v ľudskosť. Film, inšpirovaný skutočnými udalosťami, je adaptáciou rovnomenného klasického diela nemeckej povojnovej literatúry od Bruna Apitza, preloženého do viac ako 30 svetových jazykov. (STV)
(více)Recenze (36)
Silný príbeh s veľkým odkazom. No nepáčila sa mi dramatizácia a celkovo i forma, akou sa snažili autori námet spracovať. Čakal som väčšie emócie. Tiež kostra príbehu občas dýchala miernou nudou, navyše niektoré situácie tu zachádzali do zbytočného chaosu okolo postáv s banálnym vyznením. V tomto smere mi to trochu pripomenulo snímok od Agnieszky Holland - V tme (2011). No narozdiel od neho sa v tomto prípade nedá uprieť aspoň istá dávka autentickosti. Lepší priemer. 65/100 ()
Vedle samotného příběhu mě nadchla především jeho jazyková stránka. Nebylo to poprvé, kdy jsem si při sledování filmového ztvárnění dramatu (zní to směšně „drama“ - v čase, kdy každý okamžik vyvažuje věčnost) z koncentračního tábora uvědomil, jak se ty různé řeči, nejen indoevropské!, jednotí v jednu společnou. Němý ústřední hrdina, chlapec (anebo dívka, jak leckdo z „heftlinků“ připouští) v sobě soustředí vše, co se v jeho přítomnosti pronese - a jeho netotožnost (nejen jazyková) odkazuje právě tím nejnaléhavějším symbolem řeči, jíž se marně snažíme dorozumět, právě k této jednotě. Vzpomněl jsem si přitom na - snad ten nelepší - esej Vítězslava Nezvala o mateřštině, v němž uvažoval nad tím, jak oproti němčině, kterou například Milada Součková nebo Thomas Mann pokládali na přelomu třicátých a čtyřicátých let za neplodný jazyk, vzniká na konci civilizace - nová řeč, kterou mluví bojovníci ve španělské válce - tedy muži i ženy různých národů. Tento podivný film mě utvrdil v tom, že tato rajská, všem společná, řeč se rozeznívala i v koncentračních táborech, ba v nich především. ()
Vo východonemeckom snímku z koncentráku tesne pred koncom vojny mi nanajvýš nepravdepodobné pripadalo okázalé formovanie sa komunistického odboja, prinajmenšom miera filmárskej pozornosti bola kontraproduktívna. Inak bola miera reálnosti silná, čiernobiely obraz podtrhával dusnú atmosféru a herecké viacjazyčné obsadenie na úrovni. ()
Frank Beyer byl pro válečný film ve Východním Německu rozhodně pojmem. Přestože bývá z jeho tvorby jako vrchol brán hlavně Jakub lhář (z něhož jsem měl po emocionální stránce určitě ještě silnější zážitek), už 11 let před tím ve filmu ještě černobílém prokázal cit pro působivě autentické vykreslení prostředí koncentračního tábora. Zopakoval jsem si Nahého mezi vlky s odstupem pár let a potvrdil si, že mi způsob vyprávění válečného dramatu této éry rozhodně pořád sedí a úderně na mě funguje: navzdory přítomnosti dítěte v ohrožení se Beyer zcela obejde bez citového vydírání; násilí vnímáme jen v náznacích, někdy i mimo obrazovku, přesto se tísnivý dojem na mě v nejedné scéně díky precizní atmosféře úspěšně pronáší a dostaví; dvouhodinová stopáž utekla velmi rychle a film na mě fungoval v příběhu oběty pro záchranu dítěte stejně jako během početných dialogů akcentující politickou linii. Mírně mi s odstupem času překáží jen spád do komunistické agitace, která jakoby v poslední půlhodině až přebila hlavní ideje boje proti nacismu a záchrany lidského života. Ve svém váhání mezi 4 a 5 hvězdami tak zaokruhlím směrem nadolu, avšak vzhledem k zdatně zpracovanému silnému tématu a celkové atmosféře má pro mě tento Bayerův počin v rámci filmů na téma holokaust nadále čestné místo. [85%] ()
Velmi dobrá kamera, výprava, masky a můj oblíbený herec Armin. :-) Jinak ale je to zbytečně zdlouhavé, dvě hodiny jsou na tento příběh moc, těch komunistů a vnitřního odboje je na mne rovněž hodně (tvl, kde a jak sehnali tajně tolik zbraní?), a popravdě, o takhle benevolentním koncentráku, kde si vězni sami velí a rozhodují, by v jiných koncentrácích mohli jen snít. A nakonec mi přijde, že to děcko je tu tak nějak navíc, pokud tedy neznamená to nové, lepší příští, to komunistické. Navíc všichni jsou tu buď jen stateční muži, nebo práskači, nic mezi tím, a ostatně ani ti tři vedoucí lágru nejsou nijak dobře psychologicky prokresleni. Chvílemi jsem se i ztrácel v motivacích, proč kdo dělá co. A protože mi to přišlo takové vychcaně vypočítavé, žel mne to ani emotivně nějak nevzalo. ()
Galerie (30)
Photo © Progress Film-Verleih
![Nahý mezi vlky - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/996/161996478_c86dda.jpg)
Zajímavosti (1)
- Snímek se natáčel na autentických místech v Buchenwaldu. Koncentrační tábor Buchenwald se nachází ve středním Německu v blízkosti města Výmar ve spolkovém státě Durynsko. (Yardak)
Reklama