Režie:
Miroslav CikánKamera:
Jan StallichHudba:
Miloš SmatekHrají:
Hugo Haas, Marie Glázrová, Ladislav Boháč, Vlasta Hrubá, František Kreuzmann st., Milada Smolíková, Jan W. Speerger, František Roland, Ella Nollová (více)Obsahy(1)
Uhlazené vyprávění, odpovídající požadavkům lehké komedie, rozvíjí úsměvný a optimistický příběh "jednorukého" žebráka Dostála, který si svým znamenitým žebravým uměním vydělal tolik, aby si mohl koupit pěkný dům, stát se váženým panem domácím a ještě zachránit od bídy zchudlého advokáta Neprosila, který mu, když na tom byl ještě dobře, pravidelně přispíval. Také ho chtěl dát dohromady se svou hezkou svěřenkou Zorkou, pro kterou by prý byl ideálním manželem, to už však mladí dokázali sami a bez jeho neohrabané pomoci, nebo spíše navzdory jeho poněkud neúčinné pomoci... Film byl uveden na VI. MFF v Benátkách v roce 1938. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Domnívám se, že H. Haas je nedoceněnou osobností, i když tento film mě až tak neoslovil. ()
Jedna z dalších povedených Haasovských masek (pokolikáté už?). V hlavní roli prohnaného žebráka Dostála, posléze majitele činžovního domu, byl opravdu více než vynikající. Špatné výkony však nepodali ani ostatní herci, jako Glázrová, Boháč nebo Kreuzmann, ale stejně jsem toho názoru, že zde posloužili jen jako nějaký přihrávací kompars. Hlavní postavou byl však Haasův žebrák, který zde na sebe strhl veškerou divákovu pozornost a v podstatě celý děj se točil kolem jeho osoby, která udivovala svým typickým intelektuálně srozumitelným a lehce pochopitelným humorem založeným na vkusných vtipech a brilantních odpovědích. Svojí duchaplnost, slovní zásobu a myšlenkové nuance, zde předvedl v té největší síle, i když mu v něčem nebylo až tak dobře rozumnět, poněvadž šišlal:-) Vše ostatní už daleko lépe napsal uživ. Zloděj kol. Mně tedy nezbývá než vám tento poměrně neprávem opomíjený film, vřele doporučit, shlédnout ho až do konce a hlavně si ho nadmíru užít. Stojí to fakt za to. P.S.: "A neoždibávejte mi pořád tu palmu":-) ()
Docela povedená komedie z těsně předmnichovského období, která mimo jiné sluje zábavnou scénkou, v níž se dva uliční protivníci vzájemně častují nadávkami "bolšáne" a "fašoune". Ne zas tak úplně typický Haas, který zde není v roli obvyklého roztržitého muže, který si neví rady se ženami, naopak jeho postava je protřelý zbohatlík vydávající se za žebráka. Mimochodem v poměru k lehkému žánru je zajímavé, že zde dojde i k naznačení toho, že existuje něco jako předmanželský sex. ()
„Jak mně můžeš říkat maminko, na mou duši?! Di pryč, tos zbodala, ještě mně zkazíš obchod, di pryč! Bez talentu…žádnej dorost po nás nezůstane.“ Pan Dostál se věnuje žebráctví dlouho. Jenže už to není jako dřív, tedy za Rakouska-Uherska. Lidé už tolik nepřispívají, někteří kolegové jsou vysloveně neschopní a dělají mu akorát tak ostudu, to aby s tím na stará kolena snad raději sekl. Teď jen nějak investovat těžce nažebrané úspory a provdat anektovanou, topinkami provoněnou schovanku…Haas nejenže skoro nejde poznat, ale zároveň je k popukání. Ty jeho drobné, nenápadné komentáře a gesta jsou často ještě zábavnější než plnohodnotné promluvy. Sice je na vše prakticky sám, když má za jediného nahrávače palmy ničícího a peníze žádajícího doktora (toporný Boháč), ale Haas to zvládá a film táhne až k slušným 4* (a to i přes menší natahování v podobě všelijakých nedorozumění a spíš překážející romantiku). „No a nemyslíte, že advokáti jsou právě od toho, aby ten zákon obešli? Tedy, v mezích zákona, myslím.“ ()
Stejné téma zvolil Hugo Hass v Americe ve filmu Jednou nohou v pekle. Film je prošpikovaný infantilními vtípky, které ovšem v podaní Hasse nepůsobí lacině, naopak fimu dodávají potřebnou lehkost a úsměvnost. Jako většina provorepublikových filmů je příběh velice jednoduchý, používají se běžná filmová klišé (chodoba, bohatství, milostný příběh ...) ()
Hlavní hrdina - Hugo Haas si poctivou žebrotou vydělal tolik, že se mohl stát majitelem činžovního domu. Teď už jen zbývá vyřešit, jak dát dohromady svou schovanku s mladým advokátem. Nakonec se přijde na to, že mladí lidé tuto pomoc ani nepotřebovali. Hugo Haas dal konverzační hře Edmonda Konráda sociálně kritický náboj ve svém ironickém duchu a pozdvihl ji tak o nějaký stupínek výše. Postavy jsou tentokrát výjimečně dobře a přesně obsazeny, pouze by snad neškodilo, kdyby se Haas ujal vedle psaní scénáře i samotné režie. V postavě žebráka-milionáře jsou plně obsaženy všechny složky Haasova herectví - vtip, ironie, sentiment a životní pravda (nebo aspoň to, co si pod ní občas představujeme). ()
Je pravda, že mravní filosofie divadelní hry dr. Edmonda Konráda Kde se žebrá, podle níž byl film natočen, může někomu připadat problematická. Však se proti Hugo Haasovi, který se autorsky podílel na scénáři, postavila všechna fašistická periodika. Jejich kritici Haasovi vyčítali nepochopení světa ubohých a nesmyslnou touhu vstupovat do světa bídy nesprávným způsobem jako do muzea kuriozit. Ve své zaujatosti si neuvědomovali pravé motivy tohoto příběhu, ve kterém hrála hlavní roli láska a obětavá péče o budoucnost svěřeného dítěte. Postava bohatého žebráka Haase přímo fascinovala, až absurdně rozpolcený život podivínského dobrodince nabízel další kreaci komediálních drobnokreseb i závažnějších duševních poloh, v níž měl možnost předvést své mistrovské umění proměn v jediném příběhu. Moment, kdy se z umolousaného škemrala stává pan domácí, co si potrpí na pravidelnou partii kulečníku a svěže vypadající palmu, je v rámci celého filmu jasně nejzdařilejší. Ke škodě diváků patří tento snímek v rámci početné Haasovy filmografie k těm opomíjeným a přehlíženým, ale nemělo by tomu tak být už proto, že v něm přetrvává jakási historická paralela k současnému společenskému propadu, v němž stejně jako ve třicátých letech hrají prim vysoká procenta nezaměstnanosti. ()
I tenhle film si H. Haas vybral zřejmě skrz svůj sociální zájem o člověka, protože musel kolem sebe i v té době vidět hodně lidí podobných hlavní postavě. Protože nebylo tehdy v českém filmu žádoucí, zaobírat se vážnými tématy o člověku, měl především ambici pobavit diváky, tak se vše i tragické, převádělo do humorné roviny. I tenhle film je až příliš jednostrunný, záměrně postrádá povahokresbu hlavní postavy, a snaží se především navodit v divákovi příjemné pocity o optimismu postiženého člověka.***(21.10.2010) ()
Film naprosto ovládl Hugo Haase. Ale naštěstí v tom dobrém slova smyslu. Dost mě šokovalo, že slečna Zorka otěhotněla, podle toho co se odehrálo, jsem čekala max třicetivteřinový polibek a ono hned těhotenství...No hlavně, že to dobře dopadlo. ()
ocenenia : MFF Benátky 1938 - Súťažný výber ()
Film, ktery stoji na hereckem umeni Hugo Haase. Skoda, ze se scenar vice nezaobira zebrotou v kontrastu s zitim po "pracovni" dobe a plete zde milostny pribeh. ()
Tato komedie stojí za shlédnutí díky excelentnímu výkonu Hugo Haase, představiteli hlavní role žebráka Josefa Dostála. Je to soucit vzbuzující žebrák i majitel činžáku a akcií, chlap s dobrým srdcem, ale také morous s despotickým sklonem. Život glosuje s nezaměnitelnou směsicí prostoty, moudrosti, ironie a cynismu, kterou trefně komentuje stav společnosti. Haas se opět proměňuje v živel, který burácí, pobíhá kolem všeho a všech, straší, běsní, rozdává, chlácholí, bublá, brebentí, vzteká se a zároveň i prožívá radost. Z dalších rolí: Dostálova dobře stavěná schovanka Zorka Náhlíková (Marie Glázrová), zkrachovalý idealistický právník Václav Neprosil (Ladislav Boháč), vášnivý pěstitel květin Alois Řeřicha (František Kreuzmann st.), osamělá vdova Slabá (Milada Smolíková) a zvědavá a poslušná domovnice (Ella Nollová). Samotná zápletka filmu není ničím zvláštní, všechno stojí na Haasovi. Na drzosti, cynické ironii, osobitých hláškách, ale třeba také hrátkách se jmény hlavních postav. On bude tak dlouho poctivej, až mu na to přijdou. Žebrat se v konzumní společnosti musí, ale poctivě, s noblesou, s dobrým úmyslem a s usilovnou zarputilostí. Nejvíce se totiž vydělává na chudácích. ()
Haas si v rolích žebráků a postaršených postav liboval. A tady se v obou polohách pořádně vyřádil. Obsahem jde o trochu kontroverzní téma, protože bagatelizuje chudobu a dá se shrnout do věty pronesené Zorkou: nejdřív mě dědeček zaklel do těch topinek a teďka, když bych mohla být šťastná, mi hází klacky pod nohy! Jenže postava despotického žebráka je mi vcelku nesympatická a místy jde znát, že je to ze strany Haase čirá exhibice. Ve svých 37 letech a na vrcholu slávy, nejspíš hledal další výzvy. Podobnou úchylkou naštěstí netrpěla Marie Glázrová, takže se zde společně s Martou Vančurovou řadí k nejkrásnějším prodavačkám topinek v české kinematografii. Ale ani ona mě v hodnocení neobměkčí. Tato haasovina vystavená na urputném žebrákovi a jednom omylu, není tak úplně podle mého gusta. ()
Komedie splňující všechny aspekty dobré nedělní odpolední zábavy. Hugo Haas coby žebrák nažebrá těžké peníze a zakoupí dům. Na ulici potká zkrachovalého právníka, který mu po léta házel prachy do klobouku, tak se ho ze staré známosti ujme, ubytuje ho, a dá mu práci. Právník se mu ale zamiluje do dcery. Co z toho vzejde? Neprozradím, ale u těchhle filmů je to stejně vždycky předem jasné. Haasova komika zde není tak dominantní jako obvykle a jelikož na ničem jiném film nestojí, jde pouze o průměrný počin, ovšem Cikánem velmi dobře natočený. Kdyby byl Hugo zrovna ve větší formě (více nebo naopak méně našňupán), stal by se film klasikou. Takto nejspíš skončí zcela zapomenut. 70% ()
Citlivé, vtipné... ()
Mám pro tyto stařičké filmy slabost. Tenhle byl natočený podle divadelní hry Edmunda Konráda a je to na něm znát. Hugo Haas, který filmu dominuje vede s ironií a vtipem sobě vlastním sáhodlouhé monology a ostatní mu jen přihrávají. Je to film jednoho muže. Možná toho šišlání je tam příliš, ale i tak je docela roztomilé. Doba se mění, současní žebráci by si sotva dokázali vydělat na činžovní dům. ()
Zajímavá zápletka a jako obvykle výborně hláškující Haas. ()
Standardni usmevna podivana s sislajicim Haasem a celkem pohlednou Glazrovou. ()
Poněkud méně zdařilý film, kterému vévodí snad jediný Hugo Haas, ostatní jsou jen přihrávači, Film je dost chudý na zápletky, některé scény mi připadají rozvleklé. Základní myšlenka je ovšem dobrá - kterak si lze žebrotou vydělat na majetek. Když se to umí, a že to Haas předvedl v několika polohách. Sladkobolný románek Boháče s Glázrovou ovšem nemůže nijak vzrušit, protože chápeme, že i přes epizodku s domnělým soudním příručím všechno dobře dopadne. Z herců kromě Haase mohu vyzvednout možná Miladu Smolíkovou a Ellu Nollovou, kdežto Stanislav Neumann zdaleka nebyl ještě na vrcholu své kariéry... ()
Líbila se mi scéna, kdy Hugo Haas učí jednoho žebráka na ulici žebrat, to jsem se nasmál :-D ()
Reklama