Režie:
Michael CiminoScénář:
Deric WashburnKamera:
Vilmos ZsigmondHudba:
Stanley MyersHrají:
Robert De Niro, Christopher Walken, John Savage, Meryl Streep, John Cazale, George Dzundza, Shirley Stoler, Chuck Aspegren, Rutanya Alda, Joe Grifasi (více)Obsahy(1)
Michael, Steven a Nick jsou mladí tovární dělníci z Pensylvánie, kteří musí narukovat do Vietnamu. Před tím, než odejdou, Steven se žení s těhotnou Angelou a jejich svatba je zároveň slavností na rozloučenou. Po mnoha hrůzách, které tři přátelé prožijí, všichni upadnou do rukou Vietkongu a dostanou se do tábora rukojmích, kde jsou nuceni hrát sami se sebou ruskou ruletu. Slavné válečné drama režiséra Michaela Cimina patří k uměleckým vrcholům vlny filmů o vitnamském traumatu. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Videa (4)
Recenze (723)
Film a celkový príbeh sa s nami hrá! Ešte v polovici filmu som nevedel, kam sa bude film uberať. Postupom času som si to uvedomil a zistil, o čom film je. Nádherná spoveď o tom, čo z vojakov spraví vojna. O tom, čo my nevidíme. Ľudia nevidia to, ako sa veteráni v Amerike trápili. A vláda im to ešte sťažovala. Veľké privítanie a čo potom. Nemajú sa kam vrátiť, nemajú domov a vo vojne častokrát stratili najbližších. Za každou ranou (napr. keď čašníčke spadne tácka) sa vyľakajú na smrť s hrozbou výstrelu. Perfektne spracovaný príbeh. Spracuje každého. 85%. ()
Lovec jelenů, není pro mě film s klasickým příběhem, ale spíše velmi reálným sledováním osudu Michaela, kterému do života silně zasáhne válka ve Vietnamu. Film jako celek působí velmi silně, a vůbec ne filmově, což je asi jeho nevjětší deviza, protože tohle je jako kdyby Vám vyprávěl svůj příběh nějaký kámoš. Co však nechápu byla délka jednotlivých scén, třeba ta svatba, to bylo absolutně zbytečný zabít s tím cca 40 minut, ruská ruleta v podání předků našich stankářů byla taky zbytečně natahovaná. Jasně pro celkové vnitřní divákovo dozrání je to asi dobře, ale při sledování to chce fakt trpělivost, protože Lovec jelenů opravdu nikam nespěchá. ()
Dívat se na Lovce jelenů je jako dívat se na hokejový zápas. V první třetině se obě mužstva oklepávají a jsou nervózní. V druhém dějství nervozita z hráčů spadne a začnou se objevovat šance a nebezpečné situace. V poslední dvacetiminutovce jde o nervy a napjatých situací nejde spočítat na prstech všech rukou. To je Lovec jelenů. Nejdříve ničím nechce zaujmout, pomalu vykresluje postavy a naráz kolem lítají bomby a fajrují plamenomety. Část ve Vietnamu je s přehledem ta nejlepší a poslední čtvrthodinka zase ta nejsilnější. Nevím, jak to je u ostatních, ale u ruské rulety jsem vždycky tipnul, kdo "prohraje". To jen odkazuje k tomu, že Lovec jelenů není zas tak skvěle napsaný film a ani tak zrežírovaný, ale sází na silné téma podpořené výjimečným obsazením. Po druhém zhlédnutí se film zdá víc ucelenějším, neboť už osudy jednotlivých charakterů poznáte a tím pádem lépe vyzní, za což koneckonců může i dobře zvolený hudební motiv. [Přesná stopáž: 176 min] ()
Existuje mnoho fenomenálních filmů z období 2. světové války, najde se jich z období 1. světové války, mnoho skvělých válečných filmů ovšem vychází i z Války ve Vietnamu. Stačí si vzpomenout na Apokalypsu Francise Forda Coppoly, Olověnou vestu Stanleyho Kubricka, Narozen 4. července Olivera Stonea (u něhož se pochopitelně ani vyloženě nesmí zapomínat na jeho Četu), každý kdo to s filmem myslí vážně by si měl při výčtu filmů z tohoto válečného období vzpomenout především na Lovce jelenů. Michael Cimino daroval v roce 1978 světu jeden z emocionálně nejsilnějších filmů všech dob, který si právem došel pro Oscara za nejlepší film, zlatého plešouna tehdy dostal i právě Cimino za režii a i když se Robert De Niro Meryl Streep tehdy museli spokojit jen s nominacemi, Christopher Walken si tehdy krom ceny za nejlepšího herce ve vedlejší roli mohl založit zázemí pro fakt, že jde o herce, kterého se vyplatí sledovat. Jenomže na Lovce jelenů se nevyplatí vzpomínat jen díky památce Johna Cazalea a faktu, že se pravidelně umísťuje na seznamu těch nejlepších filmů všech dob. Patří na něj totiž zcela právem. Lovec jelenů při vzpomínání na rok 1978 vyvolá pocit, že tehdy tříhodinové filmy nebyli jen omylem neschopných dramaturgů, ale měli svůj účel, kdy si většina z nich dokázala svou délku obhájit zhruba tak stejně jako právě Lovec jelenů. Především i proto, že pro rozklad charakterů ovlivněné právě válkou je potřeba mnoho času. Představit hlavní hrdiny v jejich přirozeném prostředí, následně je z něj vytrhnout a donutit je přehodnotit ideály o americkém patriotismu při setkání s realitou a následně sledovat, jak se dokážou s velmi nepříjemnou fyzickou i psychickou zkušeností vyrovnat. Nic už poté není jako dřív, málokdo se po tak traumatické události dokáže vrátit k normálnímu životu. Přežití se rázem nejeví jako to nejpříjemnější řešení, dochází k sebedestrukcím i nevyhnutelným následkům post-traumatického stresu. I to s člověkem dokáže vykonat setkání s peklem v tváří v tvář. Jakmile dojde ke startu druhého aktu a přesunu z poměrně klidného života v Západní Pensylvánii do hořících džunglí Vietnamu, působí to jako přesně ta horká sprcha, která totálně změní atmosféru filmu, ani start plný výbuchů, paleb ze samopalů a aktivního plamenometu nedokáže diváka tak úplně připravit na to, co Cimino naservíruje o pár minut později. Něco vedle čeho působí smrt v bitvě jako ta lepší varianta. Vojáci Vietcongu se totiž pokouší americké vojáky připravit o něco víc než o jejich pouhý život, konkrétně o jejich duše a racionální sebeúctu. Lovec jelenů do jisté míry vlastně není válečným filmem v pravém slova smyslu, Válku ve Vietnamu víceméně využívá k velmi nepříjemné psychologické studii, což je utvrzené i ve faktu, že jde o jeden z nejnepříjemnějších a nejmrazivějších filmů, který v historii kinematografie vznikl. A přesto se k němu rád divák jednou za čas rád vrátí, protože i přes sebevětší psychologickou zátěž (vynikající film se pozná i podle toho, že se dokáže divákovi zarýt pod kůži) je prostě dokonalý i pod povrchem audiovizuálně nablyštěného brnění. Rozhodně tak zamrzí, že jde o jediný výrazný projekt v kariéře scenáristy Derica Washburna, protože si Lovec jelenů s odstupem času rozhodně zaslouží umístění na seznamu nejlepších scénářů všech dob (na Oscarech ovšem prohrál se scénářem k Návratu domů Hala Ashbyho). Svádí k tomu poslouchat každý libovolný dialog, ponořovat se do výrazné charakterní změny postav a především tento scénář skutečně nemá hluchá místa. Lovec jelenů ovšem měl své trumfy i v geniálním castingu, kde se dokázal opět skvěle předvést i John Cazale, který bohužel ještě před premiérou filmu podlehl rakovině plic. Hvězda prvních dvou Kmotrů a Rozhovoru Francise Forda Coppoly a Psího odpoledne Sidneyho Lumeta se ovšem se svou předčasně ukončenou hereckou kariérou nemohla rozloučit lépe. Opomenout se pochopitelně nesmí ani Meryl Streep a John Savage, Lovec jelenů ovšem primárně stojí na výkonech Roberta De Nira a Christophera Walkena. De Niro si jen tehdy mohl po Špinavých ulicích, druhém Kmotrovi a Taxikářovi potvrdit status herce, se kterým se musí počítat a kdy je jeho snaha ponořit se do postavy někdy až děsivá. Christopher Walken ovšem dokázal s De Nirem držet krok a v osudovém finále být ještě přeci jen krapet výraznější. Právem Oscarem oceněný Walken se poté naštěstí nestal hercem jedné role, primárně se na něj ovšem přeci jen bude po letech vzpomínat především jako na Nikanora Chevotareviche. Lovec jelenů se ovšem především velmi těžce analyzuje z jednoho velmi podstatného důvodu - tenhle film se totiž musí vidět, aby si divák dokázal na vlastní oči a uši užít tak silný, nepříjemný a specifický zážitek. A navíc jde o jeden z těch univerzálních případů, kdy poznatky nejrůznějších rýpalů jsou vyloženým hnidopištvím. Tak významný film daroval v roce 1978 Michael Cimino světu.... () (méně) (více)
,,NAPADLO TĚ, ŽE SE ŽIVOT TAKHLE ZMĚNÍ?“...... /// HRDĚ SLOUŽIT SVÝ VLASTI. Táhne se to jak ty mafiánský filmy. Seznamovačka, svatba (koukat 10 minut na tanec…) – se nedivím, že to má 3 hodiny (a že na Nebeskou bránu jich potřeboval skoro šest). Pitvání povah (ach jo) … naštěstí je tady i napalm, Vietnamec sejme Vietnamce a situace, která zdá se bejt prací spíš pro Chucka Norrise (nebo pro toho druhýho. Kurva, jak jen se jmenoval…). VÁLKA NENÍ PRO KAŽDÝHO! … Drama lidí, který ovlivnila válka. Přímo, ale víc nepřímo. Myšlenka budovaná kurevsky pomalým tempem, ale její poselství je jasný. Vadí mi, že si to všechno dává ,,na čas“, ale nevotravuje to. Dokonce se tady najde i zajímavá filmařina. Ale že bych to musel vidět znova… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Bere mě Remarque. 2.) Rád si poslechnu v americkým filmu ,,Kaťušu“. 3.) Pro kámoše bych si vystřelil mozek z palice. 4.) Thx za titule ,,petrik1“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ ** ()
Galerie (168)
Photo © Universal Pictures
![Lovec jelenů - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/630/161630226_be1a72.jpg)
Zajímavosti (41)
- Různí kritici namítali, že se ruská ruleta ve válce ve Vietnamu nikdy nehrála. Režisér Michael Cimino prohlásil, že si tím nikdo nemůže být jistý a že má novinové výstřižky ze Singapuru, které potvrzují, že během války byla použita ruská ruleta. Robert De Niro (Michael) a Cimino se údajně dohadovali ohledně realističnosti těchto scén. (Kulmon)
- Robert De Niro (Michael) přiznal, že scéna, v níž jeho postava poprvé navštíví Stevena (John Savage) v nemocnici, byla pro něj tou nejemotivnější scénou, kterou kdy natočil. Při zmínce o ní v pořadu AFI Life Achievement Award: A Tribute to Robert De Niro (2003), se herec rozplakal. (JayZak)
- Natáčení probíhalo v Bangkoku a na řece Kwai v Thajsku. V Clairtonu, Duquesne Heights, McKeesportu a Pittsburghu v Pensylvánii. V Clevelandu, Youngstownu, Mingo Junction a Struthersu v Ohiu. Ve Weirtonu v Západní Virginii. A v Lake Chelanu a okrese Whatcom ve Washingtonu. (Tygrys)
Reklama