Režie:
Fatih AkinScénář:
Fatih AkinKamera:
Rainer KlausmannHudba:
Alexander HackeHrají:
Birol Ünel, Sibel Kekilli, Catrin Striebeck, Güven Kıraç, Meltem Cumbul, Zarah Jane McKenzie, Stefan Gebelhoff, Francesco Fiannaca, Mona Mur, Ralph Misske (více)Obsahy(1)
Cahil Tomruk žije v Hamburku ze dne na den. Když jednoho dne narazí autem do zdi a málem se přitom zabije, ocitne se na psychiatrické klinice a jeho lékař se snaží najít cestu z bludného kruhu pacientovy existence. A právě tady, na nemocniční chodbě, se Cahil seznámí s tureckou dívkou Sibel, která se pokusila o sebevraždu. Její rodina se řídí těmi nejortodoxnějšími představami o postavení ženy ve společnosti, ale Sibel zoufale touží po volnosti, kterou Evropanky považují za samozřejmost. Za jediné východisko považuje formální sňatek s mužem tureckého původu, a proto požádá Cahila o pomoc. Jenže vymknout se z rodinných pout není tak snadné, jak si dívka představuje, protože nikdo se nedokáže zcela vytrhnout z kořenů, z nichž vyrostl. A Sibel si v sobě nese nejen horoucí přání získat svobodu a překročit hranice národnosti a náboženství, ale také touhu po lásce. Režisér Fatih Akin, který má zažitou osobní zkušenost potomka tureckých rodičů, vyrůstajícího v Německu, tomuto trpkému milostnému příběhu vdechl výjimečnou autenticitu a věrohodnost. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (175)
Tahle romantika na drsný a surový způsob mě úplně ohromila. Vlastně nejen ona i herecké výkony a jelikož si nenechám diktovat definice ženské krásy od žádných módních magazínů a sexy trendů, ohromila mě i krása herečky Sibel Kekilliy. Ve filmu se sice šoustá, chlastá, dávají rány pěstí až čadí krev, mluvi sprostě, ale přesto má v sobě film více lásky a lidskosti, než většina nasládlých love story dohramady. Neuvěřitelně krásná turecká hudba jen zůrazňuje tvrdost tohoto příběhu, vztahu dvou lidí, který nechce vaše slzy, kterému stačí jen vaše pozornost a přesto mu možná věnujete i vaše slzy. ()
Neřekl bych, že tenhle film nějak hluboce rozebírá rozdíly mezi západním světem a muslimským tradicionalismem. Tenhle film je spíše syrovou (ale přesto pěknou) romancí plnou překážek a právě mentalita tradiční turecké rodiny, která je diametrálně odlišná od té naši je jednou a možná největší z nich. - Samotný film obsahuje velké množství docela krutých a emočně silných scén. I proto na něj budu dlouho vzpomínat. A právě ta emoční síla snímku je důvodem, proč hodnotím, tak jak hodnotím. 85% ()
Film situovaný do proslulé hamburgské čtvrti St. Pauli, kde žije (podle Fatiha Akina spíš přežívá) druhá či třetí generace tureckým imigrantů, jejichž tváře se již transformují do multi-kulturní podoby. Proč si režisér vybral právě toto místo a ne třeba Instambul, který přece jen - nejspíš jen jako svou vizitku - do filmu také vsunul, je celkem zřejmé: Němcům v Německu a Turkům v Turecku by se takový příběh mohl sotva přihodit. Spíš než soucítění s protagonisty, cítím ve filmu kritiku právě tohoto multi-kulti, který mísí kultury, ale nesbližuje je. Pozn. 1: Mám rád orientální hudbu, a rámcová písnička před Hagia Sofia, "Šuk sem, buch tam, námo je to fšechno jedno", nebyla od věci. Pozn. 2: Co jsme tedy v tomto filmu viděli: několik pokusů o sebevraždu, free fuck, nezřízené chlastání piva, rvačky, chlívek z bytu, drogy bez specifikace... a lásku, která tu může být jen přechodnou raritkou, jež se rychle vzepne a když odezní, a pak zůstává uvnitř jako zdroj agrese a sebedestrukce. Přitom sázím na to, že většině diváků se film líbí proto, že si mohou s uspokojením říct: "U nás doma to tak divoký není, je to sice rutina a nuda, ale přece jen díky bohu". ()
Film je to sice z prostředí muslimské komunity, ale mnohem víc než o střetu s ní je podle mě o střetu člověka se sebou samým, o pocitech vykořenění a beznaděje, cestě z bludného kruhu a o hledání sebe sama. Vše pěkně surově a bez příkras. Jen mi není zcela jasné, jestli je film o překážkách, které staví do cesty společnost, nebo tento pohled účelově vkládá i tam, kde si je do cesty stavíme sami. ()
Dokonce i na můj vkus až moc tragický a depresivní, což je fakt co říct, jelikož se v depresivnosti vyloženě rochnim. I přes tento až moc depresivní fakt, se ve filmu najde věc, která je pro kvalitu filmu z mého úhlu pohledu daleko fatálnější (v tom negativnim slova smyslu), a to je prostě skutečnost, že jsem se za boha nedokázala soucítit s tou jejich "zamilovaností", se mnou to prostě nic neudělalo a ve finále mi bylo jedno, jestli to dopadne dobře, nebo ne. Což je prostě špatně. Škoda, takovéhle téma šlo uchopit daleko vkusněji, bez té zbytečné a přehnané depresivnosti, která ve mě vzbudila ledatak lhostejnost. ()
Galerie (47)
Zajímavosti (8)
- Sibel Kekilli byla údajně objevena agentem v jednom nákupním centru v Kolíně nad Rýnem. (džanik)
- V úvodní scéně, kde se Cahit objevuje zcela opilý, to Birol Ünel nehraje, byl skutečně namol. Opil se během čekání na natáčení. (džanik)
- První německý film po sedmnácti letech, který na Berlínském filmovém festivale získal Zlatého medvěda. (džanik)
Reklama