Režie:
Maria ProcházkováScénář:
Maria ProcházkováKamera:
Martin ŠtěpánekHudba:
Jan P. MuchowHrají:
Oldřich Kaiser, Jana Krausová, Jiří Lábus, Vlasta Žehrová, Kristýna Leichtová, Petra Nesvačilová, Ludmila Šafářová, David Máj, Kristina Kloubková (více)Obsahy(1)
Už jste ho potkali: bydlí v přízemním bytě, celý den sedí v okně nebo postává na chodníku před ním. Trenky, tílko, cigareta v ruce. Oslovuje kolemjdoucí, překvapuje, baví, občas i dojme. Když do jeho ulice vstoupí Dáma, věci se začnou měnit. Ale žraloka v hlavě nezastaví. Příběh, který by se mohl zdát i vám. Film se natáčel v dubnu a v květnu 2004 v Praze na Letné, v bytě Oldřicha Kaisera. Celý film se odehrává v malém přízemním bytě a na ulici před jeho oknem, nalezení přesného místa natáčení bylo tedy pro vznik filmu stěžejní. Z počátku se zdálo, že se nepodaří najít odpovídající lokaci, až se jako ideální ukázal byt představitele hlavní role Oldřicha Kaisera. Ten nakonec souhlasil a zapůjčil svůj byt filmařům na dobu natáčení. "Byla to poměrně neobvyklá situace, trochu záměrně jsme ji tedy zdůraznili v naší tiskové zprávě. To ale byla chyba", říká producent filmu Vratislav Šlajer. Krátce poté, co se v tisku objevila informace o natáčení, začali se kolem motat zvědavci. Totální katastrofa ovšem nastala, když byla v denním tisku uveřejněna přesná adresa natáčení a bytu O. Kaisera. Natáčení pak muselo být dokonce na čas přerušeno. "Je to opravdu peklo", řekla tehdy režisérka Maria Procházková, "denně se tady objeví cca 30 až 40 lidí, fotí si našeho hlavního herce i nás, nedá se vůbec pracovat." Oldřich Kaiser to tehdy komentoval: "Zájem fanoušků mě samozřejmě těší, ale tohle je moc, stačí, že tu mám teď dva měsíce filmaře, představa, že bych se musel po natáčení ještě pořád starat o návštěvy, mě děsí. Byt prodám." Natáčení bylo nakonec úspěšně dokončeno a O. Kaiser byt poté skutečně opustil. Dokončovací práce filmu proběhly už naštěstí bez problémů. Film se natáčel na širokoúhlý formát, používaly se tři různé kamery. Ve filmu bude celá řada obrazových triků - od klasických kamerových až po ty digitální. Některých si ale divák ani nevšimne, protože jsou přímo podřízeny ději. Část filmu bude upravena digitálně v počítači a posléze opět "vypálena" do negativu 35mm. "Žralok ale není film plný velkolepých efektů a vybuchujících aut, je to jednoduchý příběh. Ale určitě je to film do kina, velmi vizuální - zkrátka bude na co koukat." říká producent "Největším "efektem" filmu je ale jednoznačně Oldřich Kaiser", směje se.
Žralok v hlavě by měl být pozitivní, zábavný a dojemný film. "Na testovacích projekcích postava, kterou hraje pan Kaiser, diváky dojala a rozesmála. Mám radost, tohle je přesně, co jsme chtěli - působivý emotivní film, který diváky potěší." říká režisérka. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (87)
Nechceš kachničku? Pojďte si vzít kachničku. Pivo je lepší než léky, člověk po něm usne ani neví jak a nebolí ho alespoň hlava. Když jsem se jednoho dne dozvěděl, že se natočil jakýsi film, který je o podivínovi jak tráví skoro celý den v okně, nebo postává na chodníku, tak mě napadlo, že to může být velice zajímavé a skoro jsem jásal, že se někdo odhodlal toto vůbec natočit. Bohužel, po shlédnutí konstatuji, že je to takové nic neříkající psycho. Ještě že nejsem náchylný k depresím, protože kdybych byl, tak teď už mě vezou na "kopeček." Překvapilo mě, že se film natáčel v bytě pana Kaisera, který ho později prodal, protože se v tisku objevila adresa a lidé si ho chodili fotit. Je mi trochu líto, že filmu dávám jen dvě hvězdy, ale trochu jsem to i čekal, protože takovéhle snímky nejsou mé oblíbené. Zaujal mě výkon paní Krausové, kterou jsem jenom znal z role zákeřné ředitelky Hádkové ze seriálu Ulice. Zde potvrzuje, že se správně rozhodla být herečkou. Narozdíl od ostatních dnešních herců. Hudba z filmu mě ještě teď zní v uších a vyvolává v mém mozku velmi zvláštní pocity. Připadám si, jako kdybych byl někde na nějaké klinice, kde jsou všichni pacienti zavřeni v klecích a chtějí se dostat ven. Překvapuje mě, že zde má film jen necelých 400 hodnocení. Rozhodně ale obdivuji tvůrce, že se nebáli takovýto experiment natočit. Mě bohužel neoslovil. Ale znám hodně lidí, kterým se tento film líbil. Zajímavý komentář: Siegmund ()
85% - Tento film měl na mě zvláštní účinek. Při jeho sledování jsem se spíše bavil, usmíval, obdivoval animace a filmařské nápady, a tu a tam si přál, aby už ta Muchowova infantilní hudba skončila. Pár minut po jeho skončení jsem však upadl do deprese, a zjistil jsem, že to vlastně byl jeden z nejsmutnějších filmů, co jsem poslední dobou viděl. Oldřich Kaiser naprosto úžasně ztvárnil člověka, o kom nikdo nechce nic vědět, a koho každý bere když ne jako pošuka, tak jako vlastně sympatického cvoka. Tento člověk je plný emocí, myšlenek a nápadů o které nikdo nestojí. Ten pán z přízemního bytu, co věčně kouká z okna a oslovuje kolemjdoucí, žije svým způsobem v každém z nás, a bojíme se ho. Proto jsme asi tak rozčarováni, když nás podobný člověk osloví na ulici uprostřed zmatku všedního dne. Film o samotě, odcizení, žití sama se sebou, a ztráty opravdového kontaktu s okolím. Vybavují se mi texty Krylových písní "Nechte ho spát" a "Důchodce"... Pět hvězd za film, co mi v kině nasadil žraloka do hlavy. ()
Naprosto zbytečné animační postupy u hraného filmu, aranž scén jako u amatérského filmu, celé to má vzhled studentského cvičení, téma by bylo fajn na půlhodinovku, ale ne celovečerák. Po pravdě mne ten ozvláštňující pohled začal nudit po čtvrt hodině. Jako chápu, oč autorce šlo, ale podle mne se snažila sem nacpat všechna možná témata, místo aby se soustředila na jedno hlavní - jenže kdyby se soustředila na to jedno hlavní téma, nemělo by to 72 minut... ale zase by to bylo koukatelné... ()
Je z toho cítit chuť strašně moc se k něčemu vyjádřit, je z toho cítit nadšení, je z toho cítit schopný tým, ale i fakt, že se prostě kašle na řadové diváky, kašle se na klasiku, kašle se na masy a především na plnohodnotný film, má to blíže k dokumentu. Záležitost dosti specifická o sondě do hlavy, která zaujme pouze ty, kteří se o podobné stavy mysli zajímají. 3 a půl hvězdičky, 4 za uznání odvahy k režisérce, která si jako debut vybrala zrovna takovouhle látku... ()
Oldřich Kaiser předvádí ve své one man show precizní a soustředěný herecký výkon. Maria Procházková je nejspíš lepší animátorka než režisérka hraného filmu, ale největší mínus tohohle filmu pramení z natahování směrem k běžné stopáži celovečerního díla, které se zde ukázalo naprosto kontraproduktivním. ()
Galerie (8)
Photo © Bionaut s.r.o.
![Žralok v hlavě - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/136/136383_6d9326.jpg)
Zajímavosti (4)
- V skutočnosti sa film nenatáčal v pravom byte Oldřicha Kaisera, ako tvrdili niektoré média. V byte sa natáčalo od rána do večera, a preto dal Kaiser svoju menovku na dvere. Celé to bol fór, na ktorý obyvatelia domu jednoducho skočili. (Raccoon.city)
- Režisérka Maria Procházková později vzpomínala na svou nervozitu na začátku natáčení: "Nejhorší byl první den. Přijdete mezi třicet dospělých lidí, polovina z nich je starši než vy, devadesát procent z nich jsou chlapi a teď vás mají brát vážně. Říkala jsem si: 'Co si to vůbec dovoluju? Dělám něco, co má rozpočet v milionech, a přitom sama nevím, jak takový milion vypadá. Jsou tu lidé, kteří berou naprosto vážně něco, co jsem si vymyslela doma u stolu...' Nejvíc jsem se samozřejmě bála, že Oldřich Kaiser udělá dva tři fórky, kterýma mě zadupe do země, a já se složím, ale on to naštěstí vycítil, takže mě ze svých legrácek striktně vynechával. Navíc mi ohromně pomohl před prvním záběrem. Když jsem něco opakovala už potřetí, tak mě vzal kolem ramen a řekl mi: 'Maruško, vono to bude dobrý,' což bylo tak uklidňující! To byla možná vůbec nejdůležitější věta celého natáčení, byť byla jenom chlácholivá, protože měl pravdu - ono to bylo dobrý." (NIRO)
- Producent Vratislav Šlajer řekl o obsazení Oldřicha Kaisera do hlavní role: "Bylo to klíčové pro umělecký i divácký úspěch filmu. Nebylo pochyb o tom, že Maria dokáže obrazy, které napsala do scénáře, působivě převést na plátno, ale zásadní bylo dát hlavní postavě tvář. Potřebovali jsme herce, kterému diváci uvěří a kterého budou mít rádi od první chvíle. Scénář nevznikal s představou Oldřicha Kaisera, ale velmi brzy bylo jasné, že to nemůže být nikdo jiný. Herců jako on je na světě málo - je to hvězda evropského formátu. Pouště jsem film ve Francii zahraničním agentům a Kaiser všechny okouzlil. Ženám se podlamovala kolena, jen když viděly jeho fotky, muži se přidali po projekci. Byl to úspěch, film fungoval na cizince stejně dobře jako na české publikum." (NIRO)
Reklama