Režie:
Dagur KáriKamera:
Manuel Alberto ClaroHudba:
SlowblowHrají:
Jakob Cedergren, Nicolas Bro, Tilly Scott Pedersen, Morten Suurballe, Bodil Jørgensen, Nicolaj Kopernikus, Anders Hove, Kristian Halken (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Mladík Daniel je outsider, jak má být. Oficiálně nevydělává žádné peníze, neplatí pokuty ani dluhy. I benzin do svého starého fiata 600 si kupuje po půllitrech. Je však celkem spokojený. Občas nasprejuje na zakázku pro zamilovaného vrstevníka graffiti se jménem jeho vyvolené a to mu stačí k živobytí. Dokud spolu s dalším podivínským přítelem, zvaným Dědek, nepozná nekonformní dívku Franc, prodavačku v pekařství. Vše se začne měnit a přibydou nečekané existenční potíže. K osudům vlastně stále ještě nedospělých lidí se připojuje i souběžný příběh dobře situovaného, leč k smrti znuděného soudce. Islandský režisér Dagur Kári na sebe upozornil debutem Albín jménem Nói, jehož protagonistou byl dospívající a "poněkud netypický" mladík. Reálie městečka na břehu islandského fjordu nahrazuje v novém Káriho snímku dánské hlavní město. Ale nový příběh nemá zdaleka tak dramatický oblouk. Vyprávění ozvláštňuje je zejména použití černobílého materiálu. (MFF Karlovy Vary) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (40)
Jako dobrý, no. Ale po "Albínovi jménem Noi", jsem od Káriho čekal přece jenom něco víc. Absurdní severská tragikomedie plná podivných figurek - přes prodavačku pečiva požívající halucinogeny, či dyslektika jezdícího na kradený benzín, jenž si přenáší v petce, až po plnoštíhlého pomatence, toužícího po dráze fotbalového trenéra. Posledně zmiňovaný je kupříkladu zvláštní tím, že (ač dobře zahraný) je jedním z faktorů, mršících film - jeho postava je až příliš nereálná, nemluvě o tom, že ke konci filmu jej zcela opouštíme a necháváme jeho příběh nedokončený. Revoltující mladík - sympaťák, krásná dívka (jejíž půvab úžasně vygraduje při jediné barevné scéně), příjemné vtipy - teoreticky ideální mix. A taky že se na to moc pěkně kouká. Nicméně příběh nemá pevnou kostru, ke konci se jeho směřovaní zcela nepochopitelně změní a vy místo na snímek o revoltě koukáte na snímek o cestě k dospělosti. Slabší 4.________ Jak tak pročítám ostatní komentáře, došlo mi, že jsem zcela zapomněl na GENIÁLNÍ postavu soudce - nic se o jeho motivacích vlastně nedozvíme, ale je nám (mě) tak strašně blízký, jeho utrpení a životní zoufalství tak zřetelné... I přesto, že má výbornou práci, manželku, dítě, peníze, není se svým životem spokojen (zkrátka ideální oběť pro Jigsawa) a ani po sérii menších či větších eskapád (krádež, vykašlání se na důležitou pracovní schůzku...) se nic nezmění. Jak by taky mohlo? ()
Bez ironie - velmi krásný důlaz o tom, jak revolta proti systému dnes není možná. Platí to jak o postavě hlavního "hrdiny", tak o samotné formě snímku. ()
*SPOILERY* Klíč k tomu, proč si Kári zvolil zdánlivě odtažité a jen rámcově související příběhy soudce a "asociála", může spočívat v jednom zdánlivě nedůležitém detailu, který ale režisér "záhadně" zdůraznil. Jedná se o dvojitou scénu s kolečky papíru z děrovačky, které na sebe nejdříve zoufalý soudce sype a o něco dále, při stejné činnosti, je outsider Daniel označí za díry (načež je opraven, že se jedná o ústřižky, díry že jsou v papíru). Tahle "psychoanalytická" drobnost poměrně věrně vystihuje obě protikladné postavy: soudce má vše, přesto mu stále cosi chybí, cosi ho vykořeňuje a žene do zoufalé samoty. Daniel nemá nic a po ničem netouží, k systému (velkému druhému) se staví s naprostou pasivitou, která nemá nic společného s revoltou, mnohem více s nepochopením, že tu vůbec nějaký "symbolický řád", jemuž jsem podřízen, je. Právě Danielova indifirence k předmětu touhy a "trhlině" ve skutečnosti je nakonec to, co mu umožňuje být šťastný (jeho příběh nápadně připomíná post-hipísáckou poetiku kodaňské čtvrti Cristiania – už tu neběží o vzpouru, jen o trochu zastydlou paralelní existenci "vedle" velkého druhého, s nutností akceptovat alespoň rámcová pravidla zodpovědnosti). Naopak soudce, obhájce a zástupce řádu, je odsouzen k nespokojenosti a k samovolnému zmizení – není pro něj místio ani "v", ani "vedle" systému. Outsider tak není ani tak o revoltě, jako spíš o možnosti paralelně existovat – jeho naivní mlčenlivý konec se mi v mnohém líbí. I když dává odpoveď ano, nechává dveře pootevřené. V jádru je to další chvála prosťáčků, ale díky výborné druhé linii s mužem, který zmizel, se drží při zemi a narozdíl od svého hrdiny neztrácí kontakt s realitou. ()
Další z předlouhé linie flákačů na stříbrném plátně a jeho doživotavstoupení. Dagur Kári mne ovšem coby režisér zklamal, po první vtipné a víceméně generační části nastává nuda a nezachrání to ani zajímavá formální stránka filmu... ()
„Co se stalo?“ - „Mám koláč v troubě!“ - „Je to spálený?“ - „Ne! Jsem těhotná! Udělala jsem si 6 testů a všechny jsou pozitivní!“ - „Myslíš negativní...“ Daniel žije ve svém světě. Ať už zrovna vysvětluje příjmy, tankuje do flašky, balí sjetou pekařku, odolává svodům její matky (proč mi žádná Dánka nenabídla sodovku?!), žádá o pomoc lakomého otce („Dítě není nic než potíže!“) či je postrachem pro starší spoluobčany. Snad ještě vtipnější je Dědek, kamarád k nezaplacení (geniální Nicolas Bro), u jehož zkoušek na rozhodčího jsem se svíjel smíchy. Bohužel, parádně rozjetý film časem ztrácí šťávu a snaha o přesah (atmosférou nepasující fokus na soudce) dojmu spíš ubírá. Škoda, Káriho Fúsi u mě stále vede, Outsider bude za slušné 4*. „Ty nemůžeš bejt otec!“ - „Dík za podporu.“ - „Humanita je zhouba, rakovina šířící se po celým světě. Na to nemůžeš přispívat. To je od tebe nezodpovědný! Podívej se na děti. Jsou tlustý, nechutný, se zničenejma játrama a cukrovkou! A nic nevěděj! Vytvářej nové druhy! Buď oni nebo my!“ ()
Nějak mi unikl smysl toho filmu. A to si myslím, že k islandským filmům jsem většinou nekriticky slepá. Zatím mě zklamaly jen dva filmy, Albín jménem Nói a tenhle. Jestli to nebude tím režisérem. :-) ()
Chcete vedieť ako utvoriť nekonvenčnú romantickú komédiu plnú význačnej symboliky, úsmevnej absurdity, existenciálnych rébusov a popritom neuviaznuť v sémantickej irelevantnosti? Nevolajte Kárimu-nezdvihne Vám-a radšej vyhľadajte jeho "Outsidera", hádam Vám napovie... ()
Outsider je o chlapíkovi, ktorý nedokáže nič urobiť so svojím životom, až kým....(nebudem spoilerovať:) ) Žije si jednoduchý život, robí jednoduché veci a taký je aj celý film. Jednoduchý. Nezávislácky. Čiernobiely. Myslím, že je to môj prvý severský film, ktorý sa odohráva počas letného obdobia:) ()
Mno , a ja si robím hlavu zo života... ()
Černobílé vyprávění o jednom kodaňském sprejerovi má často blíž ke komedii než k dramatu. Dokud se film věnuje jen hlavnímu hrdinovi, jeho podivínskému kamarádovi a dívce jménem Franc, je všechno v pořádku. Když ale začne ještě sledovat znuděného soudce, přestává být zábavným a začne trochu nudit. ()
36. LETNÍ FILMOVÁ ŠKOLA UHERSKÉ HRADIŠTĚ 2010 - FOKUS: ISLAND - Retrospektiva: Dagur Kári (Voksne mennesker / DARK HORSE / Outsider) - Chvílemi nesmyslný film, s nerealistickým dějem, ale pokud to člověk neřeší, nastane zadostiučinění... - 27. 7. 2010 - kino Slovácké divadlo - Uherské Hradiště - 85% ()
Kaurismäkiovský Príbeh outsidera s príťažlivým vizuálom, účinným humorom, pôsobivým zakončením (zachraňujúcim film pred rýchlym vyšumením), ale aj s priehľadnou melanchóliou, zbytočnými epizódkami a letargickým tempom, ktorým zbytočne riedi svoje silné stránky. Kári nakrútil obyčajný film o obyčajom človeku, severského brata Gersterovho Old Boya s oslabenou schopnosťou hlbšieho zásahu diváka. ()
Tohle mě teda docela nudilo, chvilkami jsem u toho usínal, což se mi tedy stává málokdy. Nechápu, proč to bylo natoče B&W, asi chtěl režisér být zajímavý alespoň něčím, když ne příběhem... Filmů o lúzrech už bylo natočeno víc a lepších. ()
Lehce úsměvný a seversky poklidný snímek o životě outsidera bez cíle, který pravděpodobně změní až láska a miminko. Naproti tomu soudce, jež outsidera odsoudil, se pátým kolem u vozu na konci stává. ()
Přes různé špeky pohazované pro hladové psi, jsem se nedokázal do filmu zakousnout. A tak ze zpětného pohledu vidím, že by mi stačilo přečíst si recenzi od Marigold ****, a film si pouze představit. Asi bych z něj měl pak větší zážitek. ()
ocenenia : MFF Cannes 2005 - uvedené v sekcii "Un certain regard" ()
36. LFŠ Dagur Kári je pro mě letošním objevem na LFŠ. Viděl jsem zde všechny tři jeho filmy a všechny mě nadchli. Přestože Outsider je asi nejslabší z nich, 5* zaslouží bez pochyb už za první scénu a za "rozhodčího" ()
Povedený severský film, který se i od "těch severských" lyší tím, že zde není důraz na exteriéry, ale ani na krásnou barevnost. Vše je zde černobílé, ale zároveň skvěle natočené a podpořené skvělou hudbou. Děj za těch 106 minut fakticky nic převratného neděje, ale plyne si tak pohodově, že se člověk baví. Sem tam se člověk usměje, sem tam se kochá krásnou Franc (Tilly Scott Pedersen), sem tam tou černobílou scénou. U záporů bych uvedl nesmyslné odbočky s "chlápkem od soudu", které dle mě ani nemusely být. A dále "cestu do Španělska", kdy na ni hlavní postava jednak nemohla mít peníze a druhak byla v dané situaci zcela nelogická. I tak jsem se celkově bavil a dávám 4z5, ač lehce nadhodnocené. ()
Trochu abstraktní, trochu absurdní, ale přesto velmi zajímavé. :) ()
"Já přece nemůžu být otcem. Vždyť ani nečtu noviny. Vždyť ani nevím, jak se jmenuje předseda vlády! ()
Reklama