Režie:
Henrik Ruben GenzScénář:
Kim Fupz AakesonKamera:
Sebastian BlenkovHrají:
Vivian Wu, Bjarne Henriksen, Paw Henriksen, Charlotte Fich, Nicolas Winding Refn, Laura Bro, Johan Rabaeus, Mogens Rex, Peder Thomas Pedersen, Lin Kun Wu (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Keld je instalatér a po pětadvaceti letech jej opouští manželka, otrávená letargií jeho duše i těla. Mlčenlivý muž se náhle ocitá před nelehkým úkolem - překonat apatii, která beze zbytku zaplnila jeho osiřelý byt. Náhoda jej přivede do čínského bistra, kde se seznámí s rozvětvenou rodinou majitele. A právě nový kamarád Feng po několika týdnech požádá Kelda o službu za patřičnou finanční náhradu. Má se oženit s Fengovou mladší sestrou a umožnit jí tak zůstat s rodinou v Dánsku. Slovo melodrama sice dnes už zní poněkud staromódně, ovšem druhý celovečerní snímek Henrika Rubena Genze dokazuje, že lze naplnit jeho žánrové schéma i bez hysterického týrání divákova nitra. Jemně laděnému a v náznacích vedenému vyprávění do značné míry napomáhá mlčenlivá intenzita hereckých výkonů hlavních představitelů. Keldova odzbrojující citová neobratnost tiše souzní s půvabnou křehkostí mladé Číňanky, ztělesněné greenawayovskou herečkou Vivian Wuovou. (MFF Karlovy Vary) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (54)
Po číňanovi jsem sáhl na základě nadšení z Frygtelig lykkelig a zase jsem spokojen. Ze začátku jsem tedy jisté pochyb měl, jelikož dánové ze seznamu žánrů téměř vyškrtli syrovou komedii a opravdu to zkouší na romantickém poli. Ačkoliv na severskou kinematografii dopustit nedám, tak jsem si nebyl jistý, jestli krom stylovosti a syrovosti umí jezdit i po jiných citech. Umí. Krásný závěr budiž důkazem. ()
Pomalý Dán a žena pomalých pohybů. Těžkopádná otevřenost a lehká uzavřenost. Zjemňující svazek dvou kultur nasazujích masky na tváře. A tvář mluví obráceně, do sebe./ Střet masek v kramářské písni filmu. Té první se tvářnost poskládala z mračen, té druhé svítí vyhlazená do běla oblak. Za maskami dvě poplašené tváře o samotě se svým jazykem. Masky jsou si pro sebe exotické, nevysloveně přitažlivé. V jednu chvíli se mlčky spojí a po slabikách a slovech přijímají. - Tváře, dosud obrácené do sebe, se vyboulí a splynou v lásce - jedna z nich odumírá. Než zemře, vepisuje do druhé své memento mori, a ta si masku už nenasadí. ()
Poklidně plynoucí příběh jako řeka v rodné vesnici čínské nevěsty. Dalo by se s nadsázkou říci, že to byl vlastně hraný dokument. Typický vzorek "západní" a "východní" rodiny. A mezi vzorky nikoliv obyčejná propast, ale pomalu Mariánský příkop. Přiznám se, že tyto sociologické studie jsou velmi zajímavé, jen je mi z toho vždy poněkud smutno. Jedinou vadou na kráse filmu byl hlavní hrdina. Ten pán byl tak neuvěřitelně nudný, ale tak hrozně, že to bylo až nakažlivé. Díky rozumné délce filmu se však nákaza nerozšířila úplně, takže nakonec zůstal skvělý filmový zážitek. ()
„Promiň, že to tak říkám, ale naše manželství…to byl pohřeb.“ Tohle není zrovna to, co byste chtěli slyšet od vaší ženy po 25 letech manželství. A prodejem jejích věcí situaci moc nezlepšíte. Ale naštěstí se můžete během rozvodu jít alespoň dobře najíst ke kamarádskému Číňanovi. Ten vám nabídne krom jídla a opravy svých „tip-ťop“ trubek také peníze za falešný sňatek s jeho sestrou, která sice umí jen čínsky a svatbu nechce, ale kvůli hrozbě vyhoštění ji potřebuje. A když vy navíc musíte tučně vyplatit vaši ex… Jen 3 roky před Ukrutně šťastni natočil Genz film z jiného soudku, ale znovu mě bavil, přestože humor není to hlavní, na čem staví. Jde o postupně se rozvíjející křehkou romanci na pozadí střetu dvou odlišných kultur, která je úsměvná i smutná, a každopádně mě dokázala emočně docela dost zasáhnout, včetně konce. I díky němu dám silné 4*. „Každý den by měl být rozdělený. V pondělí a pátek chodím jíst do bufetu na hlavním nádraží. Ve středu a sobotu je to pizzerie, ale v úterý a čtvrtek jsem tady.“ - „A co v neděli?“ - „To improvizuju.“ ()
Další skvost ze severské, potažmo dánské filmové kuchyně. Pomalu, ale jistě se Dánsko stává možná mojí nejoblíbenější filmovou zemí , protože ani jeden snímek, který jsem letos viděl, mě nezklamal a všechny byly na špičkové úrovni. Tento film vypráví tragikomický příběh v podání instalatéra Kelda, ztvárněného výborně Bjarne Henriksenem, kterého po 25 letech opustí žena a proto začíná svůj život prakticky od nuly. Později přijme nabídku na fiktivní sňatek s mladou půvabnou číňankou, kterou nejméně dobře ztvárnila velice sympatická herečka Vivivan Wiu.Pokračoval bych dále, ale to už bych moc spoileroval...................., každopádně aspoň pro mě po čase zase jeden obyčenej, milej a skvělej film s plným bodovým počtem. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (2)
- Mette Horn měla původně hrát sousedku Keld (Bjarne Henriksen). Její postava byla nakonec z filmu vymazána a k vidění jsou její scény na DVD ve vystřižených scénách. Zmíněna je také titulcích v poděkování. (Cheeker)
Reklama