Režie:
Jae-han LeeScénář:
Jae-han LeeObsahy(1)
Působivý příběh mladé dívky z dobré a honosné rodiny, která se bláznivě zamiluje do jednoho ze zaměstnanců svého otce. Přestože je zklamaná ze svého předchozího vztahu, probudí v ní náhodné setkání s mladým tesařem hluboké city. Zprvu nepřístupný mladík podlehne jejímu nevinnému kouzlu a společně překonají společenské rozdíly, vezmou se a odstěhují se na venkov.
Ačkoliv zní tento příběh jako z pohádky, vyústí do kruté reality. Do reality, kterou připravil osud, zcela nečekaně a zcela radikálně. Ale... i když paměť vypíná, hluboký cit zůstává. Tento silný příběh je nejen o lásce, ale také o obrovské síle a víře. A o tom, že zapomenout se nedá, i když tomu osud chce jinak. (charlosina)
(více)Recenze (802)
Hodně slušný a hlavně efektivní romantický film, plný všelijakých zajímavých akčních i nervy drásajících prvků. Jenže stejně jsem tomu dal tři hvězdičky. Je to natočený hodně dobře, ale podle mě si to víc jak tři hvězdičky nezaslouží. Film má přes dvě a půl hodiny a představuje životní příběh dvou lidí, kteří se setkali a v životě to nemají jednoduché. Sledovalo se to se zaujetím, ale ten konec ohledně tý ženský byl už přehnaně dlouhej. Každopádně herci byli slušní. Napsal jsem vlastně to samý co lesumir, akorát jinými slovami. A pokud bude mít problém z důvodu kopírování, tak si to s ním vyřídím :-). Mně je to jedno, cejtil jsem to stejně. Film slušný, ale být z toho na prášky? ()
Keď zmizne pamäť, stratí sa aj duša? Myšlienka hodná úvahy. Áno, ide o hroznú cukríkovú žmýkačku citov, ale aj tak to bolo dobré, neskutočne dobré. Jednotlivé situácie idú emočne až na hranu a na rozdiel od veľkej kopy rádoby sa tváriacich iných romantických filmov, tu nie je núdza o inteligentné dialógy, žiadne presladené žvásty dohromady o ničom sa nekonajú. Obsahová stránka má hlavu a pätu, hodnotné myšlienky pohladia na duši a celková pointa je reálna a dotýka sa mnohých z nás (samozrejme až v staršom veku, ochorieť na Alzheimera v 27. roku je vážne rarita). Jednoznačne plný zásah. ()
Ok, jsem připravený, že teď si to slíznu za to, jak hodnotím tenhle film, ale nechte mě to vysvětlit (nebo se o to alespoň pokusit). V době, kdy jsem se registroval na tento server, jsem prakticky neznal jiné filmy než ty americké (aby taky ne, když mi bylo… to raději ani nebudu zveřejňovat…) a když jsem se zde začal rozhlížet, upoutaly mě čtyři asijské filmy, které jsou podle mnohých špičky ve svém (asijském) oboru. Sedm samurajů, My Sassy Girl, Old Boy no a ještě tento snímek. (Snímky jsou v pořadí, v jakém jsem je viděl za sebou). Sedmi samurajům jsem dal (i přes stopáž) plný počet, protože mě tento snímek bavil. Filmu My Sassy Girl jsem dal tři hvězdy, protože jsem nepochopil, co na tom všichni vidí (navíc mi přišlo, že ten film musí mít tak čtyři hodiny, jak mě některé části nudily). Snímku Old Boy jsem dal za čtyři, protože jsem byl překvapený a nebyl jsem připravený na něco takového (a navíc už tenkrát jsem věděl, že si ten film ještě jednou dám znovu). No a konečně se dostávám k A Moment to Remember. Jak rád bych napsal, že mě tenhle film přesvědčil o výjimečnosti asijské kinematografie, ale nejde to a musím říct, že tento snímek je pro mě (co se týče zklamání) stejný, jako právě My Sassy Girl. Tentokrát jsem alespoň pochopil, co na tom všichni vidí, bohužel ale, se mnou tenhle film neudělal prakticky nic. Ano, bylo tam pár silnějších scén, to uznávám. Ale nic, při čem by mi projel mráz po zádech nebo při čem bych začal slzet. Navíc mi přišlo (za tohle to schytám, ale napsat to musím) že hudba a některé dialogy zněly jako z nějaké (pod)průměrné argentinské telenovely. Možná je to tím, že jsem neviděl Director's Cut, ale normální verzi, to nevím, ale jedno vím jistě. Nebudu se obtěžovat sháněním si DC verze, tenhle film mě nepřesvědčil o tom, že bych mu měl věnovat ten čas a myslím, že ta necelá půlhodina s tím filmem zas moc zázraků neudělá. 60 % s tím, že od asijských filmů od této chvíle už nečekám nic. Tak a teď hurá do mě, kameny pěkně do ruky a dál to znáte… :-) ()
Achjóóóóóóó´, já chci taky dát 5*.......ale nepůjde to. Někdo tomu říká víc citu, já tomu říkám víc sentimentu. Podobně jako u My sassy girl je první a poslední třetina božská, jenže někde kolem středu to zase křípe, vata a výplň, ještě nedošlo k zápletce, ale zároveň už je vztah dostatečně rozehrán, chtělo by to prostříhat ( ano, také jsem viděl directors cut ), 140 min. je na nevýpravné melodrama zbytečně moc.....ale jinak krásné. ()
„Když zmizí paměť, zmizí i duše“ . Věděl jsem, že je to smutný film, věděl jsem, že dojímá k slzám. Těšil jsem se na něj a bál se, že budu zklamán. Nebyl jsem. Brečel jsem. Potenciál každičké situace plynoucí z daného námětu byl vymačkán jako citron. Až do poslední kapičky. Až do okamžiku -„Jsme v nebi?“ -„Ano“. V tu chvíli jsem v něm byl na okamžik taky. Po usušení slz, po částečném opadnutí žalu (který zcela neodezní nikdy), jsem pocítil náhlý záchvěv radosti. Obyčejné radosti ze života. 100% Zajímavé komentáře: Adrian, Jhershaw, kitano, wipeout, tragos ()
Galerie (14)
Zajímavosti (8)
- V kórejských pokladniach zaznamenal film veľký úspech, keď si ho pozrelo v kinách 2,56 milióna divákov, čo bola dovtedy najvyššia návštevnosť v žánri melodráma. Už o rok ho ale prekonal Neoneun nae unmyeong (2005) s 3,05 miliónmi divákov v kinách. (Arsenal83)
- Obrovským hitom sa stal film aj v Japonsku, kde zarobil viac ako 3 miliardy jenov (27,3 mil. dolárov), čo bol rekord medzi kórejskými filmami za posledných 15 rokov. (Arsenal83)
- Tento príbeh bol prvýkrát sfilmovaný ako japonský seriál Kimi ga boku o wasurete mo v roku 2001. (Arsenal83)
Reklama