Režie:
Pavel BlumenfeldKamera:
Václav HuňkaHudba:
Jiří ŠustHrají:
Jiřina Švorcová, Vladimír Ráž, Gustav Heverle, Otomar Krejča st., Otakar Brousek st., Viola Zinková, Jela Lukešová, Josef Gruss, Marie Brožová (více)Obsahy(1)
Velký případ nadporučice Terezy Machátové (Jiřina Švorcová): Ing. Bernard (Vladimír Ráž) oznámí, že se jeho žena (Viola Zinková) nevrátila z návštěvy příbuzných v Berlíně. Tereza, která společně s kapitánem Landou (Gustav Heverle) záležitost vyšetřuje, si zjištěná fakta dá do souvislosti s nálezem těla utopené ženy. Pachateli zbývá jen přiznání... Nezajímavá konverzace na kriminální téma. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (25)
Myslím, že se jedná o vydařenou detektivku s koukatelnou Jiřinou Švorcovou v roli vyšetřovatelky. Nesouhlasil bych s některými komentáři, že pachatel je jasný od začátku. V průběhu filmu se objevují nové skutečnosti, které můžou ukazovat na někoho dalšího. Naopak závěrečné rozuzlení mohlo být pro řadu diváku nečekané. ()
Veledílo to sice není a na slabé čtyři hvězdy se to vyškrábalo jen díky starému Děčínu a vlakům, ale jinak jde o slušný kousek filmařiny, kde si dokonce kameraman rád - a dobře - hraje se zrcadly, to se mi líbilo hodně. Zajímavé je i rozuzlení, i když vás asi po určité době napadne, neb podezřelých není pravda mnoho, takže si jen stačí sesumírovat pár detailů. Jiřina Švorcová svou začínající, naivní policistku hraje velmi dobře, působí skutečně sympaticky, Gustav Haverle hraje svého muže nad věcí, Ráž to občas přehrává a je to škoda, kdyby se krotil a neházel tak těma psíma očima, asi by jeho postava vyzněla zajímavěji. Krejča (off topic: kterému je mladý Beneš neskutečně podobný, nemůžu si pomoct) mne trochu zklamal jako prchlivý malíř (a už vůbec jsem nepochopil, proč se doma nekrotil, když věděl, že tam někde má řemeslníka). Ale celkově mne film zaujal, má "vtahovací" atmosféru a ústrojně zvolenou hudbu. ()
Jeden z prvních, ne-li vůbec první český Sherlock Holmes v sukních, i to je jedna z mnoha tváří kontroverzní herečky a funkcionářky Jiřiny Švorcové v jejích filmových začátcích. Anna Sedlmayerová bezpochyby přinesla zajímavé téma, které v širším záběru postihuje roli ženy v soudobém společenském postavení, zároveň se nabízí otázka, co s tím. Detektivka? Mizerná. Psychologické drama? Ani omylem. Navíc je zjevné, že film zoufale balancuje mezi intimitou a politikou. Ale ocenit by jej mohli badatelé v oblasti gender studies a příbuzných oborů. ()
Jelikož soudruh režisér Blumenfeld vyzval mou oblíbenou Jiřinu k velmi zajímavé roli, dokážu být velmi shovívavý. Není to pouze Švorcová, ale pro režiséra nezvyklé dlouhé, skvělé scény, namísto vteřinových střihů a naivních pohledů do kamer. Celkově výborné herecké výkony. Krejčovo rozverný kumštýř má v sobě dokonce i určitou uvolněnost, která do roku výroby skvěle sedí. Pro mě osobně je nepřekonatelně smutné, že se Jiřina Švorců nedala spíše alternativní cestou, nýbrž cestou stranickou a ideologickou. Je to paní herečka, která by pod vedením jiných režisérů předvedla určitě super výkony. Zde opět dokazuje, že i žena se v socialistickém soužití může věnovat ryze mužské činnosti. Sesedla z traktoru (CESTA KE ŠTĚSTÍ), svlékla montérky a nasazuje zelenou uniformu. ()
Černobílá detektivka z roku 1961 s p. Rážem v děčínských kulisách ode mne dostane těžko méně. Pí Švorcová pojala docela dobře roli začínající kriminalistky, která vyšetřuje s empatií a porozuměním psychologii. Film stojí za shlédnutí mj. díky pěkným exteriérům i interiérům. Perlička: pasy měli občané nejspíš na úřadě (i když to možná bylo personální oddělení zaměstnavatele) a brali si je jen na cestu. Kvůli letošní karanténě mi ale nejexotičtější přišlo, jak si všichni pořád podávali ruce. ()
Reklama