Režie:
Rusty LemorandeScénář:
Rusty LemorandeKamera:
Witold StokHudba:
Simon BoswellObsahy(2)
Žena na skupinové terapii vypráví příběh o mladé guvernantce (Patsy Kensit) dvou osiřelých dětí najaté jejich požitkářským strýčkem (Julian Sands), která se o ně přijíždí starat na starobylé venkovské sídlo, skrývající temné tajemství. Další z mnoha filmových adaptací stejnojmenné novely Henryho Jamese z roku 1898, poprvé (a údajně nejlépe) zfilmované v roce 1961 britským režisérem Jackem Claytonem pod názvem The Innocents. (choze)
(více)Recenze (9)
Slušný hororový príbeh s mrazivou atmosférou, nádhernou Patsy Kensit a charizmatickým Julianom Sandsom. Duchárina o mladej opatrovateľke, ktorá sa príde na osamotené sídlo starať o dve čudné deti ešte čudnejšieho otca, plná prevaľujúcej sa anglickej hmly a tajomstiev rozľahlého domu. ()
Konečne som po vyše 10 rokoch zháňania tento horor získal. Pamätal som si ho ešte s detských čias, takže som opäť pocítil to príjemné mrazenie. Úžasný film. Pre mňa je to jednoznačne najlepšie a najnapínavejšie spracovanie The Innocents. Oproti pôvodnému filmu obsahuje zopár vecí naviac, čo hodnotím výlučne pozitívne - snové pasáže sú dokonalé, taktiež scéna s vranou, vypchaté zvieratá (ktoré sa z času na čas pohli) a bizarné hračky. Horor je však spracovaný tak, že netlačí na pílu a je veľmi presvedčivý. Herecké výkony bravúrne (najmä krásnej hlavnej hrdinky a malého Milesa v závere). Ďalšia nezabudnuteľná scénka je duch bývalej opatrovateľky v čiernych šatách pri jazere počas búrky, ktorý akoby priťahoval blesky. A tá atmosféra... Stručne povedané sa podľa mňa jedná o excelentný raritný skvost zo starej školy, doprevádzaný úžasnou klavírnou hudbou, na ktorý sa nedá zabudnúť. Jediné, čo by som vytkol, je český dabing, ale za to už ten film nemôže. 100%. ()
Každé zhlédnutí tohohle komorního horůrku ve mě vždy zanechá jakousi traumatizující pachuť. Neviděl jsem film ke kterému bych mohl jeho vyznění přirovnat, byť vizuálně i dějově silně evokuje Amenábarovu gotickou duchařinu Ti druzí, oproti níž je ale mnohem lyričtější a psychologicky propracovanější (a také má lepší dům). Impozantní odlehlý dům je typickým prvkem tohoto druhu příběhů stejně jako blíže neurčené bezčasí (vypravěčka zmíní polovinu 60. let, ale toto časové ukotvení děje nehraje žádnou roli), malé děti a psychicky nevyrovnaná, těžce zkoušená hrdinka. K vykreslení jejích převážně úzkostných pocitů si film vypomáhá komentářem vypravěčky nebo dopisy, které hrdinka píše své přítelkyni. Onen poněkud otravný vypravěčský rámec pojednaný jako černobílé vstupy ze skupinové terapie, kde vypravěčka příběh vypráví, má nakonec vedle popisného účelu i svou, nijak zásadní a už vůbec ne šokující pointu, když se na konci filmu odhalí totožnost vypravěčky. Režisér a autor scénáře Rusty Lemorande od začátku pečlivě buduje skličující atmosféru detaily groteskně ošklivých panenek, vycpaných zvířat a černobílých fotografií a hravým hudebním motivem, krutým jako oči ukřivděného dítěte, linoucím se z hrací skříňky. Bohužel, v druhé polovině kdy po zdlouhavém úvodu nastupují sebevědomě se usmívající přízraky mrtvých a množí se hrdinčiny freudovské noční můry, film paradoxně upadá do nudy. Jeho hlavní devízou je jeho obsazení a herecké výkony. Vyjukaná guvernantka Patsy Kensit uváděná do rozpaků i děšená dvojsmysly svých svěřenců připomíná naivitou, nevinností i vzhledem velkou holčičku, která se před závěrečným vyrváním chlapce z vlivu zla promění v mučednici. Julian Sands se objeví jen na pár minut na začátku filmu, ale jeho požitkářský poručník vám učaruje stejně jako hlavní hrdince a děti jsou správně hezkoošklivé a zcela přirozené. Vřele doporučuju každému, kdo se chce krásně bát u melancholického příběhu, který nespoléhá na krev, nebo se chce pokochat křehkým půvabem Patsy Kensit. ()
Jeden ze starších gotických hororů který má celkem slušnou atmosféru. Akorát, že ukázka od tehdejšího intersonicu byla přeci jenom poněkud působivější, ale jinak celkem ucházející záležitost pro někoho kdo nehledá masakr z hektolitry krve a nevadí mu pomalu plynoucí příběh který pravda mohl i víc vygradovat.60% ()
Vcelku zdařilá adaptace duchařského příběhu, který už zlákal mnohé filmaře. Škoda, že Sands i Faithfullová hrají třetí housle, ale jinak je herecké obsazení velmi dobré. Působivé jsou sny i vidiny duchů, zejména ženy v černém u jezírka. Velmi příjemný vizuál, kdy kamera předkládá často obrazy sídla a okolí, vycpaných i živých zvířat a nevyhýbá se detailům. Nejlepší je poslední čtvrthodina, která je čistou gotikou. Hodnotil bych výše, pokud bych neznal příběh téměř nazpaměť. Nejlepší ovšem pro mě zatím zůstává černobílá klasika z roku 1961. Běžný příznivce hororů ale nejspíš tenhle snímek neocení. ()
Kriste pane. Bylo to přesně takový jaký jsem vyčenichal už od začátku. Příšerný! ()
5/10 ()
Hororovy funda musi proste zaplesat! Stary goticky horor, tento krat nie taliansky, ale francuzsko -britsky. Ono vseobecne cinema francais bola vzdy slaba na horory a hororovy funda tam toho vela nenasiel, ale chvalabohu film je trochu aj britsky, a to u UK tocila kvalitne veci /Ritual 1973/. No aj tak najlepsie goticke horory pre mna pochadzaju zo cinema italiano. Tentokrat v tomto Turn of the Screw ide o strasidelny vidiecky bu bu bu barak, ktory skryva iste neprijemne strasidelne veci. A divak sa aj bude bat, strasidelna atmosfera funguje vyborne a rezia Rusty lemonradeho je na urovni. Potesila aj herecka ucast Juliana Sandsa /cernoknaznik z filmu Warlock 1989/. 89 % ()
Když vám straší na věži zahradník s perverzně odhalenou hrudí, zavolejte policii - Připitomělá puritánka Pantsy Kensit čelí v nádherných (ale promrhaných) exteriérech gotického zámku děsuplným morálním nástrahám, které ji přivádějí k šílenství - ve dne ji sužují líbající děti, v noci sny o odhalených ňadrech a souložících služebných. Vás bude pravděpodobně sužovat zase hrůzostrašný dabing nebo dechberoucí scénář. ()