Režie:
Alan CookeHrají:
Terence Stamp, Robert Vaughn, Nigel Davenport, Donal Donnelly, Judy Parfitt, Christopher Timothy, Dan JacksonObsahy(1)
Televizní svět je vzhůru nohama z nové reality show. V neurologickém institutu se tým lékařů právě chystá k operaci, po níž by se měl pacient s dospělým tělem probudit s myslí novorozence. Třicetiletý John Soames setrval totiž od svého narození až doteď v komatu. Dr. Maitland, ředitel institutu, má pro něj připraven ambiciózní edukační plán. Ačkoliv pan Soames dělá pokroky, zabírají na něj spíše metody amerického odborníka Bergena, kvůli čemuž se oba lékaři dostanou do profesního sporu. John Soames mezitím objevuje svět venku a ten se mu moc líbí... (dopitak)
(více)Videa (1)
Recenze (5)
Vzpomněl jsem si při tom krapet na Charly. Má to trošku podobný námět, rozvíjí ho to dobře a velmi zajímavě, ale předvede to jen to, co se od toho po odhalení zápletky dá čekat a něco navíc tomu zoufale chybí. Tohle aspoň má silnější atmosféru než Charly a víc mě to bavilo sledovat, ale opravdu to trpí tím stejným problémem. Přitom to má něco do sebe a v podstatě se to většinu času dá brát i jako podobenství o o dětství, dospívání a hlavně přehnané rodičovské kontrole, což by se mi i líbilo, kdyby to nebylo zakončené tak uspěchaně, očekávatelně a jaksi mimo tuhle interpretaci. Taky to nabízí i stejné myšlenky jaké má i Charly, hlavně ohledně lékařů, kteří se starají víc o experimentování než o to, že experimentují s žijící, myslící a cítící lidskou bytostí a také tu, že takhle jednoduchý člověk sice může působit navenek strašně hloupě, ale uvnitř může být inteligentní jiným způsobem, byť ne tak jasným a snadno pochopitelným na první pohled. Ano, tohle všechno to má, ale když se odhalí, oč půjde, tak jsem tyhle myšlenky od toho prostě čekal. A taky jsem je dostal, ale tím to končí. Rozhodně to není špatné a spíš se mi to líbilo, ale nebylo to tak emočně silné, abych z toho měl silnější zážitek a hutné to také nebylo dostatečně na to, abych z toho měl silnější zážitek. Silné 3* ()
John Soames je od narození v koma, až do svých třicátých narozenin. Tehdy Johnovi v institutu, kde se něj starají, provedou operaci mozku, po které nabude vědomí. Ovšem vědomí novorozeněte a je potřeba jej tedy vychovat v soběstačného člověka. Zajímavý námět, který nastoluje několik otázek ohledně lidské morálky. Jednou z nich je neustálá přítomnost televizní stanice, která pravděpodobně od institutu získala exklusivní práva na natáčení operace, jež má Johna přivést k vědomí. John po probuzení nějakou dobu žije v jedné velké místnosti, za jednou stěnou je neustále přítomen tv štáb a zaznamenává všechny Johnovi pokroky v myšlení, chování, lidském vývoji. Prakticky reality show o člověku, který si není vědom toho, že by byl natáčen… Další problém představuje způsob výchovy, dva doktoři se přou o to, zda Johnovi dopřát delší „dětství“ nebo pokračovat v jeho výchově rychleji. John v jisté chvíli samozřejmě pro logický vývoj příběhu institut opustí (uteče) a je konfrontován s realitou, se světem, kde je pro něj prakticky vše nové. V některých momentech filmu jsem narazil na několik logických rozporů, zvlášť v samotném závěru, kdy bylo jasné, kdo ze zúčastněných bude drama nejvíce vyhrocovat, a to mi přišlo až příliš nereálné. Část, kdy probíhá výchova Johna, byla dost nudná, jak se bude příběh vyvíjet, je poměrně snadno čitelné, nicméně celkově se jedná o kvalitní film se zajímavým námětem. 7/10 ()
Pecka, má to atmosféru, skvělý nápad, herečtí rivalové v lékařských pláštích jsou taky výborní a samotný Terence Stamp v roli třicetiletého pokakánka to zahrál na výbornou. Trochu mrazí, když si uvědomíte, že to zase tak moc sci-fi není, že příběhů lidí s poškozením mozku ale díky přístrojům a vyspělé lékařské péči fungujícím tělem je hodně. ()
Příběh vyrůstání, touhy po svobodě spojené s útěkem a zpětného nalézání opory obdařili tvůrci netradičním sci-fi rámcem, kdežto hlavním hrdinou se tu stává dítě probuzené z dlouhodobého kómatu ve 30ti letech. Vedle napětí v poutavě rozpracovaném námětu na nás diváky trousí s nadčasovým přesahem i nejeden hlubší podnět k přemýšlení nad morálními otázky ve vědeckém a lékařském prostředí, stejně tak nad otázkou manipulace a netaktního zaobcházení s člověkem během experimentů či realizace mediálního počinu. Výsledkem je film, který v mnoha ohledech již přestává býti sci-fi a který během první hodiny sice občas připomíná odlehčený exkurs do zákoutí speciální pedagogiky, ale už tehdy rozehrává souboj mezi dvěma ambiciózními doktory s rozličným přístupem k věci, vrcholící v rámci nejnapínavější poslední třetiny v úderném psychologickém střetu... Mám letos při výběru sci-fi zatím velmi šťastnou ruku, nedlouho po Watkinsově Privilegiu jsem skoukl další velmi osobitý a ke škodě přehlížený žánrový snímek z Velké Británie, který i přes jedno nebo dvě slabší místa plně mou upoutal pozornost po celou dobu a mohu vyhodnotit minimálně silnými 4 hvězdičkami. Potěší i setkání se známými tvářemi dobových britských a amerických filmů Robertem Vaughnem (Bullittův případ) a Nigelem Davenportem (Špinavá hra), které moc často „na plátně“ nevídám, ale s jejich prvotřídními výkony v charakterově vzájemně odlišných pozicích mohu být spokojen stejně jako z celého filmu. [80%] ()
Vykreslení probuzeného muže-dítěte není důsledné, ale Stamp tu odvedl skvělou práci. Zajímavý nápad i realizace.(65%) ()
Reklama