Obsahy(1)
Oshare se těší na prázdniny strávené se svým tatínkem, kterého skoro nevídá. Těší se do té chvíle, než zjistí, že s nimi má jet tátova nová přítelkyně Ryouko. Rozhodne se tedy, že místo toho pojede ke své tetě, což je sestra její již zesnulé maminky. Vezme sebou své kamarádky ze školy - Fantu, Kung Fu, Gari, Sweet, Mac a Melody. V domě tety se však po příjezdu děvčat začnou dít podivné věci, kterým nemohou zabránit. (medlint)
(více)Recenze (55)
Obajašiho první vkročení do světa celovečerního (a nad to komerčního) filmu. Z experimetální scény přichází vybaven avantgardními technikami, které s lehkostí přetaví do podoby úchvatných speciálních efektů. Už sám tento přechod - od experimentu k divácky úspěšné komerci - ve své době prakticky nemá obdoby. Ze směsice horroru (no spíše vlastně pohádky) a typicky japonského žánru z prostředí teenagerek (s jejich silnou aektovaností, podivným humorem a ještě podivnejší stylizací) vychází divácky vděčný a přitom naprosto ojedinělý žánrový hybrid. Radostný horror. Obajaši svým propracovaným užitím jednoduchých triků (prolínačky, barevné filtry, pokrytí postav či objektů nereálnými texturami...) dosahuje mimojiné podobného efektu, k jakému se někteří dnešní filmaři dopracovali pomocí metody tekutého střihu (např. Ang Lee v Hulkovi či Robert Lepáge v Odvrácené straně měsíce). Navíc za pomoci záměrně nerealistických efektů utváří surreálnou atmosféru, v níž se bortí rozdíl mezi hrůzným a veselým. A tato směsice je opravdu opojná. ()
Psychedelická atmosféra bizarnosti a krásna výtvarná štylizácia víťazí nad abstraktne ladeným príbehom. ()
Další z řady haluz filmů,.. Pokud máte rádi absurditu, tak Hausu je film pro Vás a budete se smát jako já.. Fandila jsem Kung Fu dívce a pokud bych doma měla klavír jako tetička, tak by mi přestalo být líto, že jsem se nikdy nenaučila hrát :o) ()
No do prdele... Tady to vypadá, jakoby pan režisér šňupal po večerech nějakou hustou mňamku. Každý svůj zážitek, halušku a vidinu si zapsal do notesu, a dojmy z toho vzniklé zakomponoval do filmu. Výsledek pak připomíná návštěvu matějské pouti na LSD. Bonbonová sladkost a pastelová barevnost jsou nejvýraznějšími elementy téhle podivné komedie, ale obsahuje samozřejmě mnohem víc. Malované pozadí, obraz v obraze nebo dětinsky rozverná hudba je pouze slabý výčet, každopádně mě osobně tahle šílenost zkrátka nepřišla po chuti. Pokud ale hledáte šílenou, hodně experimentální blbinku, kde klavír může žrát lidi a kung-fu školačka bojovat s telefonem, jste na správné adrese. ()
Japonský Evil Dead 2, jenom šílenější a nudnější. První polovina prakticky sestává jen z otravně jalového štěbetání sedmi puberťaček cestou do venkovského domu a do toho tu a tam přijde nějaký debilní videoefekt. V druhé polovině se strhne bizarní hororová groteska, která sice nevyděsí, ale nad některými nápady, triky a výtvarnými řešeními zůstává rozum stát. Hlavně nad scénou s klavírem - v zásadě stačí pustit si jen tu. ()
Idylickejší horor som teda ešte skutočne nevidel. A aj preto je určite lepšie House takto nebrať, lebo jeho priority sú niekde úplne inde, určite nie v snahe desiť, žánrová atmosféra a napätie sú tiež len na zanedbateľnej úrovni a aj to vlastne iba v druhej polovici. No s týmto nemám ani najmenší problém, už od samotného začiatku ma to pohltilo a bol som z toho úplne nadšený. Vidno, že japonská produkcia bola už dávno niekde úplne inde, vôbec som nemal pocit, že sledujem film zo sedemdesiatych rokov, toto bolo celé tak originálne, nápadité a hravé s dôrazom na detaily, že som mal takmer aj problém sledovať príbeh, lebo tu bolo neustále čo obdivovať a to dokonca aj v tých dejovo relatívne najbezvýznamnejších scénach. Všetky tie maličkosti, klavír, kostlivec, no hlavne mačka mi tu prišli tak perfektne využívané, obzvlášť to využívanie pohybu mačky do rytmu hudby v jednej scéne ma už úplne dostalo, to nemalo chybu. Navyše mi vyhovovali aj postavy, celá zostava mi bola nadmieru sympatická, pričom úsmev z tváre im takmer nemizol. Len väčšina z nich bola celkom zameniteľná, čím ale rozhodne nemyslím vzhľadom, len jednoducho vlastnosťami. Výnimkou bola jedine majsterka kung-fu, ktorá sa občas zaujímavo predviedla a ani pred nadprirodzenými javmi nemala rešpekt. Jedine škoda, že tá druhá polovica, ktorá prejde z hravosti skôr do bizardnosti a predsa len sa trochu priblíži k hororu mi už vyhovovala o niečo menej, ale stále je to nadmieru zaujímavé a dobre sa mi na to pozeralo až do konca. Určite musím pochváliť režiséra, nielen na dobu vzniku má House neskutočne pôsobivé prevedenie a vynikajúcu vizuálnu stránku, tú prácu s obrazom som si neustále užíval. A dokonca aj tá neustále sa opakujúca hudba mi prišla taká roztomilá. Takže nakoniec kvôli tej druhej polovici síce nedávam plné hodnotenie, ale aj tak je to jeden z najzaujímavejších filmov, aké som za dlhú dobu videl, perfektná práca všetkých zúčastnených. 79% ()
Tak Hausu, to je případ sám pro sebe. Mám velice rád experimentální filmy, ale tohle bylo trochu mimo mou mísu. Obdivuji nesmírnou originalitu, nápaditost a velice zajímavou vizuální stránku filmu. Už mi trochu připadá, že poslední dobou kazím filmům s málo hodnoceními celkový průměr. I přes jmenovaná pozitiva jsem se totiž u tohoto filmu nesmírně nudil a docela se těšil na konec. Horor z toho nakonec ani nebyl, ale to by v podstatě vůbec nevadilo. Celkově až příliš moc barevné a ta hudba. Tu hudbu, kterou zde někdo zmiňoval jako dobrou, to bylo snad to nejhorší. Celým filmem se linula v každé situaci taková slaďoučká znělka, která už mi na konci lezla extrémně na nervy, a proto jsem byl rád, že alespoň závěrečný song byl jiný. Ani ty mladé ječící Japonky mě nijak nezaujaly. Nejlepší byla asi postava tetičky. Hodnocení je nejisté, protože film byl oproti mým očekáváním dosti zklamáním. Asi tak, místy 2* místy skoro až 4*, ale to jen hodně vzácně. Budu shovívavý a prozatím, za tu originalitu, dávám tři, ale je klidně možné, že ta jedna ještě časem ubude. ()
Sežralo ji piáno! Ve strašidelných domech vás může potkat ledacos, ale pokud jej obývá tetička, co se živí nezadanými ženami, pak se připravte na nejhorší. Useknutá mluvící hlava, naporcované děvče, kanibalské pochutnání, záludná kočka s půvabným jménem Sněhová vločka. A co potoky krve, kdy v jedné chvíli v ní oběti doslova plavou a potápí se. Je to zřeštěné, surrealistické a navíc vtipné. Ale mně osobně se kromě různých nápadů (proměna muže v kopici banánů) líbila celková vizuální stránka. Některé obrazy jsou úžasně poetické, jako by byly z jiného světa. Haruko Wanibuchi s vlajícím šálem, dům na kopci s mořem mlhy pod sebou, hořící západ slunce a hodinový stroj zalévající se krví. Rozkošně divné, byť příběhová linka se neztratí zcela. Osud Oshare bude naplněn! p.s. kočky umějí otevírat dveře, zavírat je můžou ale jen mrtvé ()
.reliarT .ynánab dár máM :.S.P %58 .movylpv dop larezop otkein ot ič ,am yb olamíjuaZ .yktaipsop rátnemok umen k ťasípan itún ot am ež ,ýnelaiš kat ej mlif neT ()
No popravdě jsem od toho čekal hororovou ujetost made in Japan. A úlet to teda byl řádnej jen z toho hororovýho ranku tam toho nebylo tolik kolik jsem očekával. Každopádně tohle je taková šílenost, že tohle dokouká a když tak ocení asi jen málokdo. Ikdyž teď se dá říct, že si možná protiřečím protože červený čísla a 71% hovoří jinak. Ale to je jen důkaz toho, že se tenhle bizarní kousek dostal do rukou a k očím těm pravým lidem. Někdo normální(rozuměj normální divák) by to jen stěží rozdýchal a dokoukal. Pro jednoho 3,14čovina pro druhého Guilty pleasure záležitost. Já jsem tak někde mezi. 3hvězdy. Závěrem už jenom patří poslat velké díky uživateli cunesk8 který mi k téhle šílenosti dopomohl. ()
To jsem zase jednou udělal blbost, že jsem si to stahoval. A já ještě čekal nějakou solidní japonskou duchařinu, která by třeba i na své stáří mohla trochu vylekat či pobavit. No a spletl jsem se, byla to hrozná kravina. To, co se v tomhle filmu děje, bych snad mohl popsat, jako když si vezmete LSD a vydáte se na dívčí párty na japonský venkov. Mělo by tu být v zařazení napsáno hlavně komedie, protože tohle horor je snad jen z deseti procent. Umím si představit, že někoho to možná pobaví, ale já to prostě nebudu. ()
Hausu je obrazově i hudebně velmi silný žánrový velemix (trochu by se dal přirovnat k nedávnému Survive Style 5+). Počáteční barevná roztomilost každodenního života školaček se mění, když tyto vyráží na návštěvu za osamělou tetičkou žijící jen se svou kočkou na venkově. Její dům plný nástrah a překvapení ale připomíná spíš Drákulův hrad, na němž chce hraběnka vysát životní energii ze svých mladých návštěvnic. A film se začne klonit víc k hororu, který ale není ani tak strašidelný, jako spíš hravý a melancholický. Na tricích je znát jejich stáří, ale svůj účel díky své nápaditosti plní stále dobře. ()
Spíše než o horor se u Hausu jedná o šílenou groteskní parodii, vyznačující se spoustou zajímavých vizuálních nápadů, krásně barevnými scénami a k filmu roztomile nepadnoucí, přesto však velice vtipnou hudbou. Ze všeho nejvíc to tak připomíná bláznivý karneval plný ječících mladých dívek, vraždícího klavíru či povlečení a jednoho tančícího kostlivce. Silné 4*. ()
tak tohle 100% nenatočil nikdo normální. Máme tu 1000 barev, létající hlavu, hudební číslo, divnej střih a pár divnejch hrátek. Tenhle film je strašná ujetina a já totálně nevěděl co se děje. Příběh jsem prostě nepochopil a ani se nesnažil, protože to co se děje ve filmu je prostě tolik že jsem na to neměl čas. Velmi chválím tím jak si režisér vehrál s barvama, které byly dokonalé a plno scén tím zlepšily. Bohužel jsem čekal mysteriozní duchařský horor a toho se mi nedostalo. ()
Hausu je už od počátečních scén velmi podivný film točící se okolo středoškolaček, co jedou na prázdniny k tetě jedné z nich, co bydlí v domě kdesi na kopci uprostřed ničeho. Nasvícením a barevností a všemi těmi malovanými plátny s výrazně barevnou oblohou a tak to má celé takovou snovou atmosféru a do toho všeho téměř nepřetržitě hrajou nějaké sedmdesátkové songy ať už japonské nebo zahraniční, jenže to není všechno. Ústřední parta kamarádek, ve které každá je něčím jasně charakterizovaná a k tomu podle té své charakteristiky má i přezdívku, na cestě do domu i přímo v domě pořád vytváří tak trochu vtipné situace, jenže zadaří se to jen tehdy pokud je to zakončeno něčím bizarním a bizarnosti jsou tou hlavní náplní tohoto filmu. Využívá se tu různých animací a prolínání obrazu k vytvoření všemožných blbin, co by člověka normálně nenapadly a celé je to takové pohádkové, až na to že je to pohádka s uťatýma končetinama a podobnýma věcma. Problém Hausu a důvod proč je to docela natáhlá nuda je ten, že všechny ty vtipné situace a bizarní události se hrozně opakují, což ve spojení s vcelku banálním příběhem je skoro zoufalé a to zvlášť ke konci, kde už si člověk říká, že by mohl být konec a najednou se přistihne že si to říká už u třetí scény v řadě. Hausu sice přináší zajímavé nápady, bizarní nápady, pohádkovou stylizaci a pěknou chlupatou kočku, ale to neustálé opakování se tomu strašně škodí a je to prostě nuda a taky cpaní ucajdaných sedmdesátkových songů do všech scén ve filmu taky zrovna výhra není. Chtěla jsem dát ***, ale prostě zklamalo mě to. ()
Až v souvislosti s tímto filmem jsem zjistil, že existuje něco jako "camp". A rovnou i, co to vlastně je. Naprostá míchanice všeho, co vás napadne. Záměrná, přehnaná, dotahovaná ad absurdum. Zatímco začátek vypadá jako vystřižený z nějaké soft erotické mýdlové opery, kdy fakt čekáte, že se ty studentky na sebe vrhnou a začnou se olizovat jako známky, po několika dalších střizích jste ve strašidelném baráku v lese pod útokem studentkožravé bestie zhulení pod vobraz. Prostě záměrně ulítlý úlet s několika výbornými scénami. Páč kde jinde zhlédnete tak perfektně natočenou scénu, v níž klavír sežere svou hráčku. Aneb když si nejste jistí, na co to vlastně koukáte, můžete si být jistí alespoň tím, že to pochází z Japonska. ()
Groteskní pásmo těch nejméně očekávatelných vražedných doteků ze zásvětí mi připomnělo Nezvalovu Valerii a týden divů, a to ještě spíše Nezvalův román než Jasného milostně přeestetizovanou filmovou adaptaci. V japonském prostředí vidomý umělec-básník neparafrázuje černý román, ale banální „vyvražďovačku“. Pozdně secesní imaginaci venkova či maloměsta hlubinně zauzlovaného v zapírané pohlavnosti, v zamlčovaném stárnutí a frustracích, zde nahrazuje poněkud hitchcockovský dům nad městem, který se v animistické japonské interpretaci proměňuje v bytost o mnoha ústech. A ta tisknou věru nepředvídatelně... ()
Kacuhito Išii X Sam Raimi X Hélène Cattet & Bruno Forzani ()
Šílená parodie na horrory plná filmařských vtípků, narážek a neúnavně valících se vizuálně propracovaných kompozic. Přes rychlý rozjezd filmu nedojde ke stagnaci, nápadů je celou dobu dostatek a nenastala jediná chvíle, kdy by mě napadlo alespoň uvažovat, jestli se náhodou nenudím. Poťouchlá, ale fungující (pouze v kombinaci s filmem;) hudba, zábavné obrazové koláže, radikální střihy spolehlivě udržující divákovu pozornost, vhodně zvolené představitelky hlavních rolí, několik skvěle ujetých nápadů (melouny...;)). Nic pro mrzouty, ale s dostatkem nadsázky výborná zábava! ()
Naprosto kouzelná podívaná plná nepřeberného množství nápadů. Vtipné, děsivé, dojemné, ztřeštěné a naprosto originální. Skutečně lahůdka. Jo a zamiloval jsem se do Kunfû :-) ()
Reklama