Obsahy(1)
Existencionalistická dráma natočená na motívy divadelnej hry s rovnomenným názvom od slovenského spisovateľa Ivana Bukovčana. Príbeh desiatich zdanlivo náhodne vybraných ľudí umiestnených v pivnici jedného malého mesta počas nacistickej okupácie Slovenska. Pomaly sa začínajú vynárať fakty, vykresľovať charaktery a príbeh začína naberať nebezpečné tempo. (Marys)
(více)Recenze (40)
Ode mne je to dnes večer bez připomínek, strhující příběh deseti lidí ve vyhroceném dramatu z 2. světové války.. Herecký ansámbl výborný do jednoho, všichni ve svých rolích přesvědčiví, za zmínku určitě stojí František Dibarbora, Jozef Kroner a moc se mi líbil Jozef Adamovič.. Jedná se o takové to krásně smutné pokoukání, kdy člověku tuhne krev v žilách a hlava šrotí na plné obrátky.. ()
Slovenská filmová dráma z obdobia tesne po potlačení SNP. Za zastrelenie nemeckého vojaka zatvorili do pivnice jedného meštiackeho domu 10 rukojemníkov. Strach zo smrti odhaľuje ich skutočné tváre. Situácia sa napokon tak vyhrotí, že holič Uhrík zavraždí jedného cudzinca uväzneného spolu s nimi. Chce nahovoriť ostatných, aby vinu zvalili na mŕtveho, avšak celá skupina sa postaví proti nemu… ()
"Najväčším nepriateľom Slovákov sú Slováci..." 1 mŕtvy nemecký vojak = 10 mŕtvych civilistov. Táto nemecká matematika platila na všetkých okupovaných územiach. Komorne ladená dráma si nekládla za úlohu ukázať vraždenie civilistov ani povýšenecké jednanie Nemcov, ale rozobrať situáciu desiatich náhodne chytených ľudí, ktorí boli v nesprávnom čase na nesprávnom mieste. Desať rôznych ľudí, každý iného spoločenského postavenia, desať rôznych charakterov a názorov. Desať ľudí rozoberá svoju situáciu v pivnici rodinného domu. Priestor dostáva každý z nich, v tomto je film naozaj profesionálne zvládnutý, ale predsa len najviac pozornosti na seba strháva trojica Króner, Chudík a Adamovič. Komornosť filmu vôbec nevadí, práve naopak. Umocňuje pocit stiesnenosti a bezbrannosti. Skvelá herecká zostava, výborné dialógy o živote a smrti a rôznorodosť charakterov, to všetko sú dôvody, prečo sa nudiť nebudete. "Ak sa do rána vrah nenájde, budete všetci popravení..." 80%. ()
Psychologické drama. 1) Je listopad 1944. Povstání je potlačeno a Slovensko okupují německá vojska. Východní fronta se blíží a o tom, jak válka dopadne, už asi není moc pochyb. Smrt německého vojáka si žádá popravu desítky rukojmích._____ 2) Trochu polopaticky prezentovaná mravní naučení musela v době vzniku filmu působit dost apelativně. On sa modlí! Ten bolševik sa modlí! Divadelní hru totiž její autor, 48letý Ivan Bukovčan, napsal v roce 1969._____ 3) Jak to u podobných děl bývá, postavy reprezentují určitý pohled na věc a na svět. Neznámý - svědomí a čest, učitel - svědomí a morálku, zvěrolékař a holič - zbabělost a podlost, ostatní - dost typické postoje běžné společnosti._____ 4) Vynikajícím hereckým výkonům jednoznačně dominovali 48letý Jozef Kroner (holič) a 48letý Vladimír Durdík st (zvěrolékař). Ještě mě zaujal 33letý Jozef Adamovič (neznámý příchozí)._____ 5) Celou dobu jsem si říkal, že je všechny nakonec stejně Němci postřílejí._____ 6) Knihu jsem dosud neznal, ale určitě si ji přečtu._____ 7) Stručný, ale výstižný koment: Marius*****, radektejkal*****. Zajímavý pohled na film bez servítků prezentuje rovněž Rozjímatel**. ()
Filmová výzva Virtuální RETRO KINO uživatele Willy Kufalt. Člověk a jeho pud sebezáchovy ve vleku zešílevších dějin, tváří v tvář zlu, proti kterému je bezmocný. Zachovat si hlavu nebo tvář? A proč ne obojí? Měli losovat, tedy nechat to na náhodě (věřící by řekli na Pánu Bohu). Jednoduché a bez následných výčitek, protože odpovědnost by měl osud či Bůh a hlavně (!) ten německý major, který rozhodl o popravě civilistů. Takže vylosovaného by náckové popravili, devět lidí by přežilo. Ti z „rukojemníků“, kteří měli svědomí, si pak mohli sami před sebou zachovat tvář. Jak? No přece tím, že by se přidali k odboji! Už žádné pasivní čekání na konec války, ale aktivní odpor proti zlu. Čili vykoupení. Místo aby vedli žabomyší hádky, naplano žvanili o potřebě zachovat si lidskou důstojnost a doufali, že se situace „nějak“ vyřeší sama. Což se pohříchu i vyřešila. Nejvíc mi vadilo, že to pro mě nebyli lidé z masa a kostí, ale jen divadelní postavy (byť některé i výborně zahrané), v příhodných chvílích deklamující hluboká moudra. Jak napsal Rozjimatel: „Postavy sa chovajú dosť neprirodzene, zaujímajú čudné pózy a prednášajú patetické prejavy. Priam ukážkovým príkladom je postava Samuela Adamčíka, ktorý raz za čas vyjde z tieňa a strojene prednesie nejakú vznešenú múdrosť.“ Ani ne tak psychologický film se živými postavami, jako spíš úmorné předčítání z Bible a Etického kodexu lidství. Viz nascendi: „U samotného príbehu mi chýbala väčšia autenticita.“ Pětihvězdičkové poselství, bohužel ve výsledku jen za tři. ()
Reklama